ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 серпня 2025 року           справа №200/3597/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року у справі № 200/3597/25 (головуючий суддя у І інстанції – Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                   ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягала в ненарахуванні на невиплаті ОСОБА_1 одноразової додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань за періоди з 01.04.2024 по 22.04.2024 (включно), з 23.04.2024 по 14.07.2024 (включно), з 02.08.2024 по 06.08.2024 (включно), з 10.08.2024 по 01.09.2024 (включно);
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 одноразову додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань за періоди з 01.04.2024 по 22.04.2024 (включно), з 23.04.2024 по 14.07.2024 (включно), з 02.08.2024 по 06.08.2024 (включно), з 10.08.2024 по 01.09.2024 (включно) в розмірі 280 000,00 гривень;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 одноразову додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань за періоди з 01.04.2024 по 22.04.2024 (включно), з 23.04.2024 по 14.07.2024 (включно), з 02.08.2024 по 06.08.2024 (включно), з 10.08.2024 по 01.09.2024 (включно) в розмірі 280 000,00 гривень з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви: надати суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для його поновлення та доказами на підтвердження поважності пропуску строку звернення з позовом.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року відкрито провадження у справі, а питання про поновлення строку на звернення до суду залишено відкритим для вирішення під час розгляду справи по суті.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду.
Обгрунтування апеляційної скарги.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду у справі № 460/21394/23 початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову [у частині вимог за період з 19 липня 2022 року] слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.
Таким моментом може бути день вручення грошового атестата, розрахункового листа або довідки про нараховані та виплачені суми.
Суд першої інстанції ухвалами від 04.06.2025 та від 18.07.2025 витребував у військової частини докази ознайомлення позивача з документами, які б свідчили про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивачу за період проходження військової служби, зокрема при звільненні.
Проте відповідач зазначені докази суду не надав, отже, суд першої інстанції не встановив, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, як наслідок дійшов помилкових та передчасних висновків про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
19.05.2025 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за періоди з 01.04.2024 по 22.04.2024 (включно), з 23.04.2024 по 14.07.2024 (включно), з 02.08.2024 по 06.08.2024 (включно), з 10.08.2024 по 01.09.2024 (включно).
Позивача виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 з 01.10.2024.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви: надати суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для його поновлення та доказами на підтвердження поважності пропуску строку звернення з позовом.
27.05.2025 позивач надав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначив, що позивач на день виключення зі списків особового складу військової частини не мав інформації щодо нарахованого та виплаченого при звільненні грошового забезпечення, оскільки відповідач не вручив йому письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні.
Враховуючи, що в матеріалах даної справи відсутні докази вручення позивачу грошового атестату (довідок відомостей тощо щодо грошового забезпечення) та відповідач не надав суду доказів «вручення» позивачу вказаних документів, а тому наявні підстави вважати передчасним висновок про визнання неповажними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.
В подальшому, позивач одразу після того, як дізнався про порушення своїх прав на отримання належного грошового забезпечення, за першої ж можливості вчинив всі необхідні дії для захисту свого порушеного права та у травні 2025 року подав позовну заяву до суду.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року відкрито провадження у справі, а питання про поновлення строку на звернення до суду залишено відкритим для вирішення під час розгляду справи по суті.
В ухвалі про відкриття судом першої інстанції витребувано у Військової частини НОМЕР_1 , зокрема, докази ознайомлення позивача із документами, які б свідчили про нараховане та виплачене йому грошове забезпечення за період проходження військової служби, зокрема при звільненні.
22.07.2025 Військова частина НОМЕР_1 надала до суду першої інстанції клопотання про долучення до справи довідки про нараховані та виплачені позивачу при остаточному розрахунку грошові кошти від 22.07.2025.
Проте, в клопотанні зазначила, що не може надати документів для підтвердження дати ознайомлення позивача із нарахованим та виплаченим йому грошовим забезпеченням за період проходження військової служби, зокрема при звільненні через участь у бойових діях, пов`язаних із захистом Батьківщини в районах бойових дій. Також зазначила, що позивач з Військової частини НОМЕР_1 не звільнявся, а переводився для подальшого проходженні військової служби в іншій частині.
Суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позовні вимоги, виходив з того, що позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду з цим позовом, причини пропуску є неповажними.
Оцінка суду.
Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Спір у цій справі стосується права позивача на виплату належної одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ № 168.
Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема, у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю. Тобто, у тих випадках, коли спеціальним законодавством не врегульовані особливості щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення належної військовослужбовцю суми грошового забезпечення, застосуванню підлягають загальні норми трудового законодавства.
Суд зазначає, що стаття 122 КАС України не містить вимог, які врегульовують порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду в справах про стягнення, належної їм, заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.
Вказані правовідносини регулюються статтею 233 Кодексу законів про працю України (в подальшому - КЗпП України), у зв`язку з чим у частині, що стосується строку звернення до суду в справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, норми ст. 233 КЗпП України мають перевагу в застосуванні перед ч. 5 ст. 122 КАС України.
Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений у постанові Верховного Суду від 03.08.2023 у справі № 280/6779/22, постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.07.2024 № 990/156/23.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 липня 2024 року у справі № 990/156/23 зазначила, що стаття 233 КЗпП України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Вказана норма поширює свою дію на всіх працівників і службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19 липня 2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01 липня 2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні,- у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Позивач просив нарахувати та вплатити одноразову додаткову винагороду за період, який охоплює часовий проміжок після внесення змін до статті 233 КЗпП України [19 липня 2022 року], а саме з 01.04.2024 по 22.04.2024, з 23.04.2024 по 14.07.2024, з 02.08.2024 по 06.08.2024, з 10.08.2024 по 01.09.2024.
З цього приводу Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Верховного Суду у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 зазначила наступне. Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).
Виходячи з наведеного, суд зазначає, що спірний період з квітня 2024 року регулюється чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання військовослужбовцем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, та в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Суд зазначає, що позивач просив здійснити нарахування та виплату допомоги, право на яку він набув під час проходження в служби. Слід також ураховувати, що позивач звернувся до суду з позовом про нарахування додаткової винагороди під час продовження військової служби.
Отже, спірні правовідносини регулюються частиною першою статті 233 КЗпП України, якою визначено тримісячний строк з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, що стосуються виплати всіх сум, які належать працівнику при звільненні.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття “дізнався” та “повинен був дізнатись”.
Так, під поняттям “дізнався” необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття “повинен був дізнатися” необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Таким чином, при вирішенні питання чи пропущений позивачем строк звернення до суду з позовом, суд першої інстанції повинен встановити дату (час), коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права; встановити дату (час), коли особа звернулася до суду (подала позов); з`ясувати, чи в межах передбаченого законодавством строку особа звернулася до суду; якщо строк звернення порушено, з`ясувати причини пропуску цього строку та визначити, чи є ці причини поважними.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постановах від 26.06.2018 у справі № 473/653/17, від 18.01.2019 в справі № 576/1434/17, при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.
Суд звертає увагу, що визначені процесуальним законом строки, про які зазначено вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого позивач мав би проявити інтерес стосовно свого позову, якщо він дійсно зацікавлений у тому, щоб провадження у справі було відкрито, а його спір вирішено. 
Підсумовуючи зазначене, реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.
Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.
Підпунктом 11.1 пункту 11 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністра оборони України від 22.05.2017 № 280 (далі - Правила № 280 в редакції наказу Міністра оборони України від 22.04.2021 № 104) передбачено, що при звільненні військовослужбовця з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) йому видається грошовий атестат.
Згідно з правовим висновком Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Верховного Суду у справі № 460/21394/23 початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову [у частині вимог за період з 19 липня 2022 року] слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що у справі № 460/21394/23 відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).
Як свідчать матеріали справи на вимогу суду першої інстанції відповідачем не надано доказів, які б визначали момент, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум при виключенні зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
Тобто, матеріали справи не містять інформації про дату, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, що свідчить про передчасність висновків суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом та наявність підстав для залишення позову без розгляду.
Згідно пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статями 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року у справі № 200/3597/25 – задовольнити.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року у справі № 200/3597/25 – скасувати і направити справу для продовження розгляду до Донецького окружного адміністративного суду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 28 серпня 2025 року та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає касаційному оскарженню.
Повне судове рішення складено 28 серпня2025 року.

Головуючий суддя                                                            І.Д. Компанієць

Судді                                                                                А.В. Гайдар

                                                                                Е.Г. Казначеєв