ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2025 року 
м. Київ
справа № 342/900/23
провадження № 61-13146св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
учасники справи:
позивачка -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Укрпошта»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області, у складі суді Гайдич Р. М., від 20 травня 
2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Луганської В. М., Баркова В. М., Девляшевського В. А., від 03 вересня 2024 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.           У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - АТ «Укрпошта»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України (Мінінфраструктури), про визнання наказів про звільнення з роботи незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
2.           Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що на початку червня 2023 року у відділення 78106 АТ «Укрпошта» надійшло усне службове повідомлення (телефонограма) від одного з керівника вузла зв`язку 
м. Коломия Івано-Франківської дирекції АТ «Укрпошта» про майбутнє скорочення працівників відділення, яке заплановано орієнтовно на серпень 2023 року.
3.           У відповідь на це повідомлення, працівники відділення 78106 
повідомили керівника Івано-Франківської дирекції АТ «Укрпошта» про необхідність дотримання процедури скорочення працівників.
4.           27 червня 2023 року на електронну адресу відділення 78106 
АТ «Укрпошта» надійшов файл. У телефонному режимі Івано-Франківська дирекція АТ «Укрпошта» повідомила, що текстовий файл є обов`язковим для підписання працівниками, а того, хто не підпише, буде звільнено за прогул. У зв`язку з викладеним всі працівники відділення 78106 підписали роздрукований файл.
5.           28 червня 2023 року в телефонному режимі з вузла зв`язку м. Коломия Івано-Франківської дирекції АТ «Укрпошта» від імені Івано-Франківської дирекції АТ «Укрпошта» усіх працівників відділення 78106 АТ «Укрпошта» було проінформовано, що вони з 29 червня 2023 року звільнені за згодою сторін, 
а поштове відділення 78106 АТ «Укрпошта» більше не працює.
6.           30 червня 2023 року ОСОБА_1 отримала трудову книжку із записом про звільнення з 30 червня 2023 року відповідно до наказу від 27 червня 
2023 року № 1679к за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України за угодою сторін.
7.           Позивачка вважає своє звільнення незаконним, оскільки її, як і інших працівників відділення 78106 АТ «Укрпошта», змусили підписати 27 червня 2023 року заяву про звільнення.
8.           Оскільки ОСОБА_1 написала заяву про звільнення з роботи за згодою сторін 28 червня 2023 року, вважає, що відповідачем надано підроблений наказ про її звільнення від 28 червня 2023 року № 1679к.
9.           Посилаючись на викладене та остаточно сформулювавши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд:
-                     визнати накази АТ «Укрпошта» від 27 червня 2023 року № 1679к та 
від 28 червня 2023 року № 1679к про її звільнення з роботи за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України безпідставними, незаконними та недійсними;
-                     поновити ОСОБА_1 на попередній роботі в АТ «Укрпошта» у відділені 78106 із внесенням відповідного запису в трудову книжку;
-                     стягнути з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 липня 2023 року до ухвалення рішення у справі;
-                     допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі позивачки та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку за один місяць;
-                     постановити окрему ухвалу про наявність підстав на звільнення керівництва АТ «Укрпошта» з підстав істотного зловживання своїми службовими повноваженнями.
10.        Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2024 року виключено Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України (Мінінфраструктури) зі складу учасників справи.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
11.        Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано незаконним та скасовано наказ АТ «Укрпошта» від 28 червня 
2023 року № 1679к про припинення трудового договору (контракту) із 
ОСОБА_1 та поновлено ОСОБА_1 на посаді листоноші 2 класу в структурному підрозділі Івано-Франківської дирекції АТ «Укрпошта». 
Стягнуто з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 липня 2023 року по день ухвалення судового рішення в розмірі 54 265,74 грн з відрахуванням обов`язкових податків, зборів та платежів та з урахуванням виплачених коштів при звільненні. 
Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 5 112 грн допущено до негайного виконання. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
12.        Суд першої інстанції врахував, що заява про звільнення від 28 червня 
2023 року була підписана ОСОБА_1 за ініціативою представника відповідача, інших заяв про звільнення до 28 червня 2023 року позивачка не писала. Належних і допустимих доказів про добровільне подання позивачкою особисто до 28 червня 2023 року включно у відділ кадрів чи в інший компетентний відділ відповідача, який займається питаннями звільнення працівників, не надано. Також відповідачем не надано доказів того, що до моменту спілкування із ОСОБА_3 28 червня 2023 року позивачка виявляла будь-яке волевиявлення на припинення трудових відносин із відповідачем. Натомість представником відповідача - регіональним менеджером ОСОБА_3 28 червня 2023 року роз`яснювалось позивачці в телефонному режимі виключно про необхідність написання заяви про звільнення у тій формі, яка була надіслана у відділення без будь-якої альтернативи, що не свідчить про волевиявлення позивачки на звільнення.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
13.        Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 03 вересня 
2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу АТ «Укрпошта» задоволено. 
Рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області 
від 20 травня 2024 року в оскарженій частині скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку час вимушеного прогулу відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
14.        Колегія суддів врахувала, що волевиявлення позивачки на припинення трудового договору за угодою сторін та щодо дати звільнення підтверджено її письмовою заявою та угодою про припинення трудового договору; позивачка не заявляла про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін; надані позивачкою докази та пояснення свідків не містять відомостей про вчинення на позивачку психологічного тиску і примушування її до написання заяви про звільнення за угодою сторін та заповнення і підписання угоди про припинення трудового договору.
15.        Написання власноруч заяви про звільнення за встановленим відповідачем зразком не свідчить про відсутність у позивачки волевиявлення на звільнення, оскільки вона могла відмовитися від написання заяви та підписання угоди про припинення трудового договору.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
16.        У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник 
ОСОБА_2 , просить скасувати рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, роз`яснивши необхідність виконання принципів процесуального закону.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
17.        29 вересня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник  ОСОБА_2 , подала касаційну скаргу на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року у справі 
№ 342/900/23.
18.        Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи 
№ 342/900/23, які у листопаді 2024 року надійшли до Верховного Суду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
19.        Підставою касаційного оскарження судових рішень заявниця зазначає порушення судами норм процесуального права та наявність передбачених пунктом 3 частини першої, пунктами 3 та 4 частини третьої статті 411 
ЦПК України підстав для скасування оскаржених судових рішень (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
20.        Звертає увагу, що вступна та резолютивна частини рішення суду першої інстанції не були підписані суддею кваліфікованим електронним підписом в день їх проголошення та містять помилку - відсутнє посилання на негайне поновлення позивача на роботі. Вважає, що за цієї помилки судове рішення не може існувати, як і повне рішення суду першої інстанції.
21.        Наполягає, що заява про звільнення була написана під тиском менеджера АТ «Укрпошта», а звільнення не є вигідним для позивачки, як одинокої матері, яка не могла бути звільнена навіть під час скорочення штату.
22.        Зауважує, що заява про звільнення від 28 червня 2023 року не була зареєстрована у АТ «Укрпошта» і могла з`явитись у паперовій формі лише 
29 червня 2023 року.
23.        Звертає увагу, що представник АТ «Укрпошти» має родича в апеляційному суді, що призвело до скасування рішення суду.
24.        Крім того, апеляційний суд проігнорував доводи позивачки про те що їй не виплачено компенсацію додаткових відпусток за весь час роботи в 
АТ «Укрпошти» та не спростував висновків суду першої інстанції про обґрунтованість позову.
25.        Стверджує, що апеляційний суд необґрунтовано відхилив клопотання представника позивачки про дослідження доказів та встановив обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення на підставі недопустимих доказів. У справі підлягало дослідженню дотримання процедури звільнення позивачки за згодою сторін, зокрема чи була наявна у роботодавця заява позивачки про звільнення за згодою сторін та угода про таке звільнення на момент винесення наказу про звільнення. При цьому суд відхилив клопотання заслухати в судовому засіданні запис свідка ОСОБА_4 , яка за відсутності для цього повноважень передала лише 29 червня 2023 року вказані документи, підписані позивачкою під примусом, роботодавцю, та відмовився дослідити журнал реєстрації відповідача трудових угод.
26.        Крім того, колегія апеляційного суду відмовила у задоволенні клопотання щодо посвідчення довіреності фізичної особи на ведення справи, чим частково позбавила позивачку права на представництва її інтересів в суді.
27.        У доповненнях до касаційної скарги зауважує, що суд першої інстанції з огляду на те, що наказ про звільнення відповідачем до відома позивачки не доведений, дійшов правильно висновку, що позивачка з власної волі заяву про звільнення не подавала.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
28.        У листопаді 2024 року АТ «Укрпошта» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови апеляційного суду, просить касаційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що ОСОБА_1 було звільнено за згодою сторін та, крім заробітної плати і компенсації невикористаних днів відпустки, за умовами угоди їй було виплачено одноразову грошову виплату у розмірі 3-х середньомісячних заробітних плат. Після підписання заяви про звільнення та угоди позивачка не зверталась до відповідача із заявами про анулювання попередньої домовленості про припинення трудового договору.
Інші процесуальні звернення, що надійшли до Верховного Суду
29.        У листопаді 2024 року  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник  ОСОБА_2 , подала до Верховного Суду відповідь на відзив, в якому наголошує, що представник АТ «Укрпошта» - адвокат Пинчук Н. В. не надала посвідчення адвоката та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, а тому відзив відповідача на касаційну скаргу необхідно повернути без розгляду.
30.        З цих же підстав вважає, що у судах попередніх інстанцій інтереси 
АТ «Укрпошти» належний представник не представляв, будь-які документи, що подані відповідачем не через модуль електронний суд, доказами у справі не являються.
31.        Зауважує, що ні апеляційна скарга, ні відзив на касаційну скаргу не підписані кваліфікованих електронним підписом Пинчук Н. В .
Обставини справи, встановлені судами
32.         ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з АТ «Укрпошта», працювала на посаді листоноші 2 класу в структурному підрозділі Івано-Франківської дирекції АТ «Укрпошта».
33.         ОСОБА_1 написала заяву від 28 червня 2023 року про звільнення та заповнила бланк угоди датованої 28 червня 2023 року і підписала її.
34.        Заяву про звільнення і угоду про припинення трудового договору за угодою сторін ОСОБА_1 передала начальнику поштового відділення, яка їх сфотографувала та надіслала ОСОБА_3 через додаток «вайбер» та потім у паперовому виді у конверті передала до дирекції.
35.        На підставі заяви ОСОБА_1 від 28 червня 2023 року та підписаної нею угоди про припинення трудового договору відповідачем було видано наказ 
від 28 червня 2023 року № 1679к, згідно з яким ОСОБА_1 звільнено 
з 30 червня 2023 року із займаної посади листоноші 2 класу поштового відділення зв`язку згідно з пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України.
36.        Про видачу наказу 28 червня 2023 року № 1679к в журналі реєстрації наказів по особовому складу АТ «Укрпошта» здійснено відповідний запис, що підтверджено журналом реєстрації наказів, який було оглянуто судом під час розгляду справи.
37.        Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили суду обставини написання заяви та підписання позивачкою угоди про припинення трудового договору після телефонної розмови з представником АТ «Укрпошти» Бойчуком Р. І.
38.        Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що спілкувався з позивачкою та свідком ОСОБА_7 в телефонному режимі з приводу звільнення. 
39.        Станом на час розгляду заяви та угоди про припинення трудового договору за згодою сторін відповідачем, ОСОБА_1 з іншою заявою до керівництва АТ «Укрпошта» не зверталася, нею не було скеровано заяву чи скаргу на дії працівника відповідача ОСОБА_3 .
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
40.        Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
41.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
42.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
43.        Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
44.        Відповідно до статті 51 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
45.        Підставою припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін (пункт 1 частини першої статті 36 КЗпП України).
46.        У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України 
(за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.
47.        Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.
48.        Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України 
(за угодою сторін), необхідно з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін.
49.        Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах 
від 22 вересня 2021 року у справі № 554/5732/20, від 20 січня 2022 року у справі № 462/2690/20.
50.        У частинах першій та другій статті 235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
51.        У розглядуваній справі апеляційний суд встановив, що волевиявлення позивачки на припинення трудового договору за угодою сторін і щодо дати звільнення підтверджено її письмовою заявою та підписаною нею угодою про припинення трудового договору; позивачка не заявляла про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін; надані позивачкою докази та пояснення свідків не містять відомостей про вчинення на позивачку психологічного тиску і примушування її до написання заяви про звільнення за угодою сторін та заповнення і підписання угоди про припинення трудового договору.
52.        За таких обставин апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що у відповідача були наявні підстави для звільнення позивачки відповідно до пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України.
53.        Належних і допустимих доказів на підтвердження того, що позивачка підписала заяву та угоду про припинення трудового договору під тиском посадових осіб відповідача, її волевиявлення на момент підписання вказаних документів не відповідало внутрішній волі, або що вона не усвідомлював своїх дій, судам не надано.
54.        При цьому апеляційний суд обґрунтовано зауважив, що саме по собі написання заяви про звільнення за встановленим зразком не свідчить про відсутність у позивачки волевиявлення на звільнення, оскільки вона могла відмовитися від написання заяви та підписання угоди про припинення трудового договору.
55.        Підписавши заяву про звільнення за згодою сторін із визначенням дати розірвання трудового договору, ОСОБА_1 , як повнолітня, дієздатна особа, мала усвідомлювати юридичні наслідки вчинення таких дій.
56.        Докази звернення ОСОБА_1 до роботодавця із заявою про відкликання заяви про звільнення в матеріалах справи відсутні.
57.        Посилання касаційної скарги на те, що ОСОБА_1 є одинокою матір`ю, висновків апеляційного суду не спростовують, оскільки звільнення позивачки відбулось за згодою сторін.
58.        Колегія суддів відхиляє доводки касаційної скарги про те, що звільнення позивачки не може вважатися законним за відсутності виплати компенсації за додаткову відпустку, оскільки питання виплати позивачці компенсації за додаткову відпустку не є предмет розгляду в цій справи та не впливає на законність її звільнення.
59.        Доводи  ОСОБА_1 про те, що вступна та резолютивна частини рішення суду першої інстанції не були підписані суддею кваліфікованим електронним підписом в день їх проголошення, не свідчать про те, що судове рішення не підписано суддею або підписано не тим суддею, що зазначений в судовому рішенні. З матеріалів справи вбачається, що вступна та резолютивна частини рішення суду першої інстанції підписана суддею.
60.        Щодо відсутності у рішенні суду першої інстанції посилання на негайне поновлення позивачки на роботі, то колегія суддів зауважує, що в частині задоволених позовних вимог рішення суду першої інстанції було обґрунтовано скасовано апеляційним судом з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в позові.
61.        Матеріали справи не містять відомостей про те, що в ухваленні судового рішення апеляційним судом брав участь суддя, якому Кравець Н. М. заявляла відвід, зокрема з посиланням на те, що представник АТ «Укрпошти» має родича у цьому суді.
62.        Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 серпня 2024 року було повернуто без розгляду відзив на апеляційну скаргу АТ «Укрпошта» та клопотання про оголошення у судовому засіданні показів свідків, з наведенням відповідних мотивів, з якими погоджується і Верховний Суд.
63.        В подальшому ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , повторно подав відзив на апеляційну скаргу АТ «Укрпошта», який було прийнято апеляційний судом.
64.        Позиція ОСОБА_1 щодо вирішення спору по суті була викладена в її позові, апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укрпошта», під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 брали участь у судовому засіданні, а тому відсутні підстав вважати, що апеляційний суд позбавив позивачку права на представництва її інтересів в суді.
65.        Свідки були допитані судом першої інстанції та їх показання були оцінені апеляційним судом.
66.        Наведеним спростовуються відповідні доводи касаційної скарги.
67.        Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм процесуального права в частині встановлення обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, Верховний Суд вважає необґрунтованими, оскільки судом апеляційної інстанції надано оцінку доказам в межах своєї компетенції відповідно до статті 89 ЦПК України.
68.        Незгода заявниці із судовим рішенням, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів, які мають значення для вирішення цієї справи, не є підставою для скасування оскарженої постанови апеляційного суду.
69.        Інші доводи касаційної скарги  ОСОБА_1 не спростовуються факту підписання нею заяви та угоди про припинення трудового договору за згодою сторін і переважно спрямовані на необхідність Верховному Суду здійснити переоцінку доказів у справі, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначені статтею 400 ЦПК України.
70.        Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).
71.        Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
72.        Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torijav. Spainвід 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
73.        У межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, 
а постанови апеляційного суду - без змін.
74.        Колегією суддів також не встановлено підстав для повернення без розгляду відзиву АТ «Укрпошта» на касаційну скаргу, як того просила 
Кравець Н. М. Відзив АТ «Укрпошта», як і інші процесуальні документи, що подані представником АТ «Укрпошта» - адвокатом Пинчук Н. В., підписані та подані до суду в паперові формі відповідно до статей 14, 43 ЦПК України. Повноваження Пинчук Н. В. підтверджені наявними у справі довіреностями
АТ «Укрпошта». З Єдиного реєстру адвокатів України вбачається, що 
Пинчук Н. В. є адвокатом.
75.        Оскільки рішення районного суду, в частині яка була предметом апеляційного перегляду обґрунтовано скасоване апеляційним судом, повторне його скасування ще й Верховним Судом не вимагається. 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Котик Роман Васильович, залишити без задоволення.
2.           Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 03 вересня 
2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников