Головуючий І інстанції: І.С. Шевяков

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 р. 	Справа № 440/5825/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2025, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039,   по справі № 440/5825/25
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся  до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження належної ОСОБА_1 пенсії з 01.02.2023 розміром 70% грошового забезпечення;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 та з 01.01.2025 з обмеженням максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.02.2023 та з 01.01.2025 у розмірі 98% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, за вирахуванням фактично виплачених сум пенсії.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у справі.
14.05.2025 до суду надійшла заява представника позивача про постановлення окремої ухвали, в якій заявник просив суд постановити окрему ухвалу та направити її до Пенсійного фонду України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню Закону та постановити питання про притягнення до відповідальності посадових осіб рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
В обґрунтування заяви зазначив, що відповідачем під час кожного перерахунку пенсії позивача порушуються його права шляхом зменшення відсоткового розміру пенсії з 98% до 70% та обмеження пенсії максимальним розміром.
Таким чином, на думку заявника, відповідачем грубо порушені вимоги ст.ст. 43, 63 Закону № 2262-XII, а тому у суду є всі підстави згідно ст. 249 КАС України для постановлення окремої ухвали та її направлення до відповідача для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню Закону та постановлення питання про притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Ухвалою  Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 у задоволенні заяви представника позивача про постановлення окремої ухвали у справі №440/5825/25 відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права  та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та постановити окрему ухвалу яку направити до Пенсійного фонду України  для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню ст.ст. 6, 8, 19, 22, 46, 151-2 Конституції України, рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 та ст.ст. 13, 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби  та деяких інших осіб» та постановити питання про притягнення до відповідальності посадових осіб ГУ ПФУ в Полтавській області рішення та дії яких визнаються протиправними.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що відповідачем під час кожного перерахунку пенсії позивача порушуються його права шляхом зменшення відсоткового розміру пенсії з 98% до 70% та обмеження пенсії максимальним розміром. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 у справі № 440/4832/23 було визнано протиправними дії відповідача щодо обмеження належної позивачу пенсії з 01.01.2018 розміром 70% грошового забезпечення та зобов`язано здійснити перерахунок і виплату йому пенсії починаючи з 01.01.2018 з урахуванням 98% розміру грошового забезпечення, за вирахуванням вже здійснених виплат. У подальшому рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі № 440/3407/24 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок і виплату з 01.04.2019 пенсії позивачу у розмірі 98 % грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, за вирахуванням фактично виплачених сум пенсії. У лютому 2025 року позивач довідався, що відповідачем (втретє) порушено його право на отримання пенсії у розмірі 98% від грошового забезпечення у повному розмірі, у зв`язку з чим він змушений втретє звернутися до суду для відновлення свого права на отримання пенсії у належному розмірі, що гарантовано йому Державою. Вказує, що відповідачу достеменно відомо про рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, яким визнано неконституційними положення ч. 7 ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ згідно з якими максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Таким чином відповідачем грубо порушені норми Конституції України та Закону № 2262-ХІІ, а тому у Суду є всі підстави згідно ст. 249 КАС України для постановлення окремої ухвали та її направлення до відповідача для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню Закону та постановлення питання про притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Відповідач не скористався своїм правом на подання до Другого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу позивача.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши оскаржувану ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача, суд першої інстанції виходив з того, що постановлення окремої ухвали у межах справи №440/5825/25 неможливо, оскільки перерахунки, здійснені на виконання судових рішень у справах №440/3407/24, №440//4832/23 не є предметом дослідження суду в даній справі.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до вимог частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Частиною першою статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними (частина друга статті 249 КАС України).
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (частина четверта 249 КАС України).
Окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.
Необхідність її винесення зумовлена завданнями адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій.
Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно (ч. 3).
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.
Таким чином, окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням представлених адміністративним процесуальним законом засобів.
Випадки постановлення окремої ухвали з метою її направлення суб`єкту владних повноважень не можуть відтворювати підстави прийняття судового рішення про задоволення позову. Окрема ухвала виноситься судом у зв`язку з виявленням під час судового розгляду порушення законності, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунені шляхом розв`язання спору по суті. При цьому такі порушення мають негативно впливати на стан суб`єктивних прав та обов`язків особи у публічно-правових відносинах.
Таким чином, підставою для прийняття окремої ухвали є саме достовірно встановлене судом в ході судового засідання порушення законності та правопорядку.
Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли, водночас постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
Водночас, порушення про які вказує позивач з боку відповідача були предметом розгляду у справах №440/3407/24, №440/4832/23, такі порушення з боку відповідача усунуті шляхом розв`язання спору в межах заявлених позивачем вимог у справах №440/3407/24, №440/4832/23 і не є предметом дослідження суду в даній справі.
У справі, що розглядається позивач оскаржує дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження належної ОСОБА_1 пенсії з 01.02.2023 розміром 70% грошового забезпечення та щодо виплати йому пенсії з 01.02.2023 та з 01.01.2025 з обмеженням максимальним розміром, яким буде надана оцінка в межах цієї справи.
З урахуванням того, що постановлення окремої ухвали є правом суду, а не обов`язком у межах цієї справи суд  першої інстанції  правомірно не встановив умов згідно статті 249 КАС України та дійшов правильного висновку, що вимога позивача про постановлення окремої ухвали не підлягає задоволенню.
За наведених обставин, доводи апеляційної скарги спростовуються вказаними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про  порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 по справі № 440/5825/25  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    З.Г. Подобайло