ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3198/24  Номер провадження 22-ц/814/2073/25	Головуючий у 1-й інстанції МАХАНЬКОВ О. В.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник - адвокат Єрмоленко Ірина Вікторівна, на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 19 лютого 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2024 року представника позивача Кравченко Я.Ю., який діє в інтересах Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (далі - АТ «Полтаваобленерго»), звернувся до суду з позовною заявою, в якій прохав суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення в сумі 38375,55 грн та судовий збір у сумі 3028,00 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачі є споживачами послуг у вигляді централізованого теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , по особовому рахунку № НОМЕР_1 . 
Відповідачі не здійснювали своєчасної оплати одержаних послуг, в результаті цього, станом на 12 червня 2024 року, заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення, спожиті в період з січня 2013 року по травень 2019 року, становить 38375,55 грн.
Короткий зміст судових рішень 
Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 17 липня 2024 року позовну заяву представника позивача Кравченко Я.Ю., який діє в інтересах АТ «Полтаваобленерго», до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення в сумі 38375,55 грн.
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» судовий збір в розмірі 3028 грн, по 757 грн з кожного.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 05 лютого 2025 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 19 лютого 2025 року позов представника позивача Кравченка Я.Ю., який діє в інтересах АТ «Полтаваобленерго», до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено частково.
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення в сумі 38375,55 грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» судовий збір в розмірі 3028 грн, по 1009,34 грн з кожного.
В іншій частині вимог відмовлено.
Судове рішення мотивовано тим, що з 2003 року відповідач  ОСОБА_4 не проживав за адресою: АДРЕСА_1 , тому підстави задоволення позову в цій частині відсутні.
Разом із тим, зазначено, що вимоги позивача в частині стягнення боргу з відповідачів  ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 підтверджуються належними доказами.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
З рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 19 лютого 2025 року не погодилися відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в інтересах який діє представник – адвокат Єрмоленко І.В., та оскаржили його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу.
Особи, які подали апеляційну скаргу, прохали суд рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 19 лютого 2025 року скасувати та постанови нове, яким відмовити АТ «Полтаваобленерго» у стягненні заборгованості в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Позиції учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено про неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи.
Відповідачі зазначають, що судом безпідставно стягнуто заборгованість з ОСОБА_3 , оскільки останній помер в 2006 році, а позивач звертаючись до суду з позовом неправильно визначився з колом відповідачів, оскільки, крім інших, співвласником квартири є ОСОБА_5 , яка також померла.
Крім того, вказують, що судом першої інстанції безпідставно не було застосовано строк позовної давності до спірних відносин.
Щодо відзиву на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Полтаваобленерго», в інтересах якого діє представник Кравченко Я.Ю., просило рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 19 лютого 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
При цьому представником зазначено, що на час дії карантину та воєнного стану були продовжені строки позовної давності, отже заборгованість що виникла за період з 02 квітня 2017 року по 30 квітня 2019 року знаходяться в межах позовної давності та підлягає стягненню з відповідачів.
Крім того зауважено, що відповідачі порушили строки подання доказів, а саме, копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , відповідно, даний доказ не повинен братися до уваги судом апеляційної інстанції.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Щодо розгляду справи без виклику сторін
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що АТ «Полтаваобленерго» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості у сумі 38375,55 грн, що є менше ніж тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7 та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без повідомлення сторін в порядку письмового провадження. 
Встановлені обставини справи
Судом першої інстанції встановлено, що згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , який має 1/4 частки на підставі рішення №2-16/2010 Автозаводського районного суду м. Кременчука, ОСОБА_2 , яка має 1/4 частки на підставі рішення №2-16/2010 Автозаводського районного суду м. Кременчука, ОСОБА_1 , яка має 1/4 частки на підставі рішення №2-16/2010 Автозаводського районного суду м. Кременчука та був ОСОБА_3 , який мав 3/4 частки на підставі договору дарування ВРМ№957773, посвідчений Веселовським А.Г. приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу за №10168.
Згідно розрахунку заборгованості, станом на 12 червня 2024 року (за період з 01 січня 2013 року по 31 травня 2019 року), виникла заборгованість на загальну суму 38375,55 грн, яка складається з суми заборгованості з теплопостачання у вигляді централізованого опалення.
Відповідно до довідки № 4494/01-27 від 27 червня 2024 року наданої Крюківською районною адміністрацією Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, згідно Реєстру територіальної громади ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знятий з реєстрації місця проживання з адреси: АДРЕСА_1 з 27 березня 2003 року та значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно акту про проживання від 17 грудня 2024 року від ТОВ «Будсервіс» підтверджується факт проживання, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 з 04 квітня 2003 року по теперішній час.
Позиція апеляційного суду
Щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 .
З матеріалів справи вбачається, що АТ «Полтаваобленерго» подало дану позовну заяву до суду першої інстанції 14 червня 2024 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Крюківського районного суду м. Кременчука.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 03 липня 2024 року відкрито провадження у цій справі.
Також, колегією суддів установлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до звернення АТ «Полтаваобленерго» до суду із зазначеним позовом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (пункт 7 частини першої статті 255 ЦПК України).
З аналізу пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України вбачається, що правонаступників у справу можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.
Вищевказане узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 127/328/17.
Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.
Згідно з частиною першою статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
У статті 46 ЦПК України передбачено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.
Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Системний аналіз вказаних норм права, а також положень частин першої, другої, четвертої статті 25, частини першої статті 26 ЦК України та частини другої статті 48 ЦПК України, дає підстави дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі має мати цивільну процесуальну правосуб`єктність та, відповідно, бути живим. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).
Норма статті 255 ЦПК України є імперативною. Тобто за наявності підстав, визначених пунктами 1-8 частини першої статті 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі - спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі.
Вказаний висновок узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Отже, якщо позов пред`явлено до померлої особи, то відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.
При цьому, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі - спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі.
Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16.
Тобто, суд першої інстанції не повинен був відкривати провадження за позовною заявою АТ «Полтаваобленерго» до ОСОБА_3 , а відкривши провадження, суд мав його закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що твердження позивача про порушений порядок подання доказів, а саме, доказів на підтвердження смерті ОСОБА_3 , не заслуговують на увагу з огляду на те, що в заяві ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 17 липня 2024 року було акцентовано увагу про смерть відповідача ОСОБА_3 .
Щодо виниклої заборгованості
Правовідносини, які виникли у сфері надання комунальних послуг, регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. 
Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання.
Згідно пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
За змістом частини першої статті 901 та частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника)надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Відповідно до частин першої та третьої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Як уже зазначалося, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками по 1/4 квартири в АДРЕСА_1 . 
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в додатку до апеляційної скарги ОСОБА_1 надала ксерокопію паспорту з відмітною про місце реєстрації, а саме: АДРЕСА_3 , за якою остання зареєстрована з 01 березня 2021 року, дана обставина не дає підстави для задоволення апеляційної скарги, оскільки позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за період по травень 2019 року. 
В свою чергу, ОСОБА_6 , як додаток до апеляційної скарги, заяви надала інформацію про місце реєстрації з додатку «Дія», де адреса реєстрації зазначена АДРЕСА_4 , інформація станом на 10 грудня 2024 року, що також не дає підстави для задоволення скарги, оскільки апелянтом не спростовано факту користування послуг у вигляді централізованого теплопостачання у вказаний у позові період.
Скаржниками не надано належних та допустимих доказів, що заборгованість за послуги у вигляді централізованого теплопостачання утворилася не з їх вини.
Поряд з іншим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що посилання апелянтів що відповідач ОСОБА_2 має пільги по сплаті житлово-комунальних послуг, не підтверджено будь якими доказами та не дає підстав для скасування судового рішення.
Також не знайшли свого підтвердження докази того, що до кола співвідповідачів повинна бути залучена ОСОБА_5 , чи її правонаступники, оскільки доказів того, що остання мала, чи має право, власності на квартиру в АДРЕСА_1 , чи проживала в цій квартирі в період утворення заборгованості суду не надано.
Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення боргу з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 підтверджуються належними доказами, відповідно звернення позивача з позовною заявою було правомірним.
Щодо застосування строків давності
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
За правилами частини третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину.
Отже, з 02 квітня 2020 року (дата набрання чинності Законом від 30 березня 2020 року № 540- IX) продовжені строки позовної давності, у тому числі: загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті 257 ЦК України).
Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27 червня 2023 року «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
В той же час, Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії.
Законом України від 8 листопада 2023 року № 3450-IX «Про внесення змін до ЦК України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».
Тобто, з 02 квітня 2020 року перебіг строків позовної давності зупинено.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідач ОСОБА_4 звертаючись до суду першої інстанції про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 17 липня 2024 року порушував питання про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. 
Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про дату, час та місце розгляду справи, зокрема, 17 липня 2024 року, а відтак, колегія суддів вважає, що ці відповідачі з поважних причин особисто не заявили про застосування строку позовної давності. 
АТ «Полтаваобленерго» заявлені вимоги про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання починаючи з січня 2013 року по квітень 2019 року включно, при цьому позов до суду подано 14 червня 2024 року, тобто у період воєнного стану, коли строки позовної давності були продовжені.
Отже, заборгованість за надані послуги підлягає стягненню в межах строку позовної давності, але, з урахуванням того, що на час дії карантину та воєнного стану строки позовної давності були продовжені.
Тобто, заборгованість, що виникла за період з 02 квітня 2017 року по 30 квітня 2019 року, знаходиться в межах позовної давності та підлягає стягненню із відповідачів і складає - 22060,89 грн.
Зважаючи на вище наведене з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Полтаваобленерго» необхідно стягнути солідарно заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення у сумі 22060,89 грн.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту четвертого частини першої, якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Оскільки на момент подачі позову ОСОБА_3 помер, що свідчить про неможливість його залучення до розгляду справи у якості відповідача та неможливості залучення до даної справи його правонаступників, то рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 19 лютого 2025 року, в частині заявлених позовних вимог слід скасувати, а провадження у справі в цій частині - закрити.
Також, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, згідно пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1  та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник - адвокат Єрмоленко І.В., то рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 19 лютого 2025 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ «Полтаваобленерго» до  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1  задовольнити частково, стягнувши солідарно з ОСОБА_2  та ОСОБА_1  заборгованість, у межах строку позовної давності, у сумі 22060,89 грн.
Щодо судових витрат 
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню то з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову пропорційно задоволеним позовним вимогам. 
АТ «Полтаваобленерго» звернулося з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 38375,55 грн, зважаючи на вище наведене, суд апеляційної інстанції задовольняє позов на суму заборгованості у розмірі 22060,89 грн, тобто, на 57,49%, відповідно, за подачу позову підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1740,80 грн. 
Отже, з ОСОБА_2  та ОСОБА_1  підлягає стягненню судовий збір в розмірі 870,40 грн з кожної.
За подачу апеляційної скарги відповідачем ОСОБА_2 було сплачнено судовий збір в розмірі 4542 грн, враховуючи, що її апеляційні вимоги було задоволено частково, а саме, на 42,51% то на її користь підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1930,80 грн.

Керуючись статтями 137, 141, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник - адвокат Єрмоленко Ірина Вікторівна, – задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 19 лютого 2025 року – скасувати.

Провадження у справі в частині позовних вимог Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_3 - закрити.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення в сумі 22060,89 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 870,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 870,40 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1930,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 липня 2025 року.

Головуючий                                                        В.П. Пікуль
Судді                                                                 Т.В. Одринська 

                                                                       О.О. Панченко