Номер провадження: 22-ц/813/3192/25 
Справа № 522/3863/24
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.
                        за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, на рішення Київського районного суду міста Одеси, постановлене під головуванням судді Калініченко Л.В. 12 серпня 2024 року у м. Одеса, -

встановила:

У березні 2024 року ТОВ «Брайт Інвестмент» звернулось до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2017035584 від 20.11.2017 року у загальному розмірі 91636,51 грн. та витрат зі сплати судового збору, з посиланням на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 12.08.2024 року позовні вимоги ТОВ «Брайт Інвестмент» було задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованість за кредитним договором №2017035584 від 20.11.2017 року, у загальній сумі 91636,51 грн., яка складається з: 63299,18 грн. – сума заборгованості за тілом кредиту; 28337,33 грн. – заборгованість за відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» судовий збір в сумі 3028 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову в частині стягнення відсотків відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що термін дії картки, яку відповідач отримав, сплив у жовтні 2020 року, та з матеріалів справи не вбачається користування апелянтом кредитними коштами після 2020 року. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що відсотки за користування кредитними коштами мають нараховуватися лише до строку дії його карти, тобто до жовтня 2020 року, а не протягом всього іншого часу після.
Сторони про розгляд справи на 29.04.2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились. 
Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2017 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 2017035584, згідно умов якого банк надав позичальнику споживчий кредит на загальну суму 4551 грн. 50 коп. зі строком на 12 місяців, реальна річна процентна ставка якого складає 0,01% річних.
У відповідності до п. 1.4. договору, позичальник зобов`язаний повернути банку суму кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені договором, не пізніше «20» листопада 2018 року.
За користування кредитною лінією, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі ,встановленому Тарифами банку, та на дату укладання угоди розмір процентів становить 40% процентів річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15 процентів за день (п.2.4. договору).
П. 2.5 договору передбачено, що за користування кредитною лінією, наданою держателю протягом розрахункового циклу, держателю встановлюється пільговий період користування кредитом. Тривалість пільгового періоду визначається Правилами, а розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 процентів річних.
Договір укладено відповідно до ст. ст. 6, 207, 627 ЦК України і підписання його зі сторони банку відбувається шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитків печаток та підписів уповноважених осіб банку. Сторони, підписанням цього договору надали свою письмову згоду на укладення договору в порядку, передбаченому п. 3.4 договору. Підписанням цього договору, ОСОБА_1 приєднався до договору про порядок підписання правочинів, який розміщений на сайті банку, зміст якого йому повністю зрозумілий та з яким він повністю погодився.
20.11.2017 року ОСОБА_1 підписано розписку, якою останній підтвердив отримання картки, виданої на його ім`я № НОМЕР_1 , термін дії 10/20, з правилами користування якою та діючими тарифами АТ «ОТП Банк» ознайомлений.
24.03.2021 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу №24/03/23, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А. В. та зареєстрований в реєстрі за №265, у відповідності до умов якого АТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «Брайт Інвестмент» прийняло право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП Банк» і стало кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості.
Згідно витягу з додатку №1 до договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А. В. та зареєстрованого в реєстрі за №265, АТ «ОТП Банк» у відповідності до умов договору передає ТОВ «Брайт Інвестмент» у тому числі право вимоги за кредитним договором №2017035584 від 20.11.2017 року, укладеним з ОСОБА_1 , заборгованість якого станом на день укладення цього договору становить 91636 грн. 51 коп.
Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
З урахуванням викладеного, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач – ТОВ «Брайт Інвестмент» на підставі укладеного договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2021 року набуло право вимоги за кредитним договором №2017035584 від 20.11.2017 року, укладеним із ОСОБА_1 
22.01.2024 року за вих.№0122/3 позивачем на адресу ОСОБА_1 було скеровано вимогу про погашення кредитної заборгованості та дострокове повернення кредиту на підставі ст. ст. 530, 512, 516 ЦК України, з повідомленням про наявність станом на 19.01.2024 року заборгованості за кредитним договором №2017035584 від 20.11.2017 року в загальному розмірі 91636,51 грн., яка складається з: 63299,18 грн. – суми заборгованості за тілом кредиту; 28337,33 грн. – заборгованості за відсотками.
Крім того, з наданого до суду позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №2017035584 від 20.11.2017 року, в останнього станом на 24.03.2023 року наявна заборгованість у загальному розмірі 91636,51 грн., яка відповідає сумі заборгованості, станом на час набуття позивачем права вимоги за цим договором, на підставі договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023 року.
Згідно положень ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Згідно зі ст. 634 ЦК України, договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3).
Згідно ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
З наявних у матеріалах справи доказів, не спростованих відповідачем, вбачається, що між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 дійсно було укладено договір про споживчий кредит № 2017035584 від 20.11.2017 року, за умовами якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 4551,76 грн.
У наступному, позивачем належним чином набуто право вимоги за вищевказаним кредитним договором.
Таким чином, наведені обставини підтверджують факт звернення ОСОБА_1 до банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит».
Відповідачем, в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, зокрема сплату наявної заборгованості за договором, на що посилається позивач, як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин належні, допустимі та достовірні докази.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягали задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованості у загальному розмірі 91636,51 грн., яка утворилась у зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору № 2017035584 від 20.11.2017 року.
Необгрунтованими при цьому є доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що термін дії картки, яку відповідач отримав, сплив у жовтні 2020 року, та з матеріалів справи не вбачається користування апелянтом кредитними коштами після 2020 року. 
Колегія суддів зазначає, що з наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами і після спливу строку дії картки, а останній платіж за договором здійснено ОСОБА_1 02.12.2021 року.
На підставі викладеного колегія суддів доходить до висновку, що доводи апелянта є припущеннями, а на припущеннях суду заборонено ухвалювати судове рішення (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 12.08.2024 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування  немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду міста Одеси від 12 серпня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 12 червня 2025 року.
                                       
Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        Є.С. Сєвєрова

                                                       О.М. Таварткіладзе