справа № 373/311/25
провадження № 22-ц/824/11663/2025
головуючий у суді І інстанції Хасанова В.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
     10 липня 2025 року                                                                         м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
 
У січні 2025 року ТОВ «Іннова Фінанс» звернулось до суду з позовом до        ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовної заяви зазначало, що 26 березня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання у позику грошових коштів   № 3477190324. Сума кредиту становила 5 000 грн, строк дії договору - 360 днів, стандартна процентна ставка - 2,2% в день, 0,01% в день - знижена процентна ставка. 
У зв`язку із невиконанням позичальником умов договору, у нього утворилася заборгованість, яка становить 25 570 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 20 570 грн - заборгованість за процентами. 
Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості станом на 27 січня 2025 року та сплачений судовий збір.
Рішенням Переяславського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2025 року позов ТОВ «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 3477190324 від 26 березня 2024 року у розмірі 21 750  гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» судові витрати в розмірі 2 060 гривень 51 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із указаним рішенням  ОСОБА_1  звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про укладення між відповідачем та позивачем кредитного договору та виникнення між ними будь-яких правовідносин.
Категорично заперечує, що він: зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ITC) Кредитодавця; створив в такій системі особистий кабінет;отримав пропозицію (оферту) та ознайомився із нею;отримав електронне повідомлення від Кредитодавця із одноразовим ідентифікатором;ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) Кредитодавця; використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) Кредитного договору.
Вважає, що позивачем не надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази заборгованості відповідача за Кредитним договором.
Вказує, що у відповідача не виник обов`язок дострокового виконання зобов`язань за Кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що позивачем було у встановлений Законом строк направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, а відповідачем таку вимогу були отримано.
9 червня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ «Іннова Фінанс» - Чуча С.О., в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вказує, що позичальником ОСОБА_1 під час укладення договору про надання грошових коштів у позику № 3477190324 від 26 березня 2024 року пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnкID Національного банку (цей спосіб ідентифікації прописаний у п. 2.17. Договору).
Зазначає, що  ОСОБА_1 договір про надання грошових коштів у позику           № 3477190324 від 26 березня 2024 року та паспорт споживчого кредиту підписано одноразовими ідентифікаторам (7dt7wtvel; mlodyt0j6), надісланими електронним повідомленням на належну відповідачу електронну адресу (ІНФОРМАЦІЯ_1), використання якої дозволено ст. 207 Цивільного кодексу України та ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 5 000 грн, а отже акцептовано умови Договору.
Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною першою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» доведено факт укладення 26 березня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 договору надання грошових коштів у позику №3477190324, а також отримання відповідачем коштів у позику в сумі 5 000 грн на підставі вищевказаного договору і оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання грошових коштів, тому також підлягають до стягнення відсотки за користування кредитом у розмірі 16 750 грн.
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 26 березня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір надання грошових коштів у позику №3477190324, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до умов договору, позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 5000,00 грн, шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно умов договору.
Умовами договору передбачено також, що строк позики складає 360 днів; детальні терміни повернення кредиту визначені в Графіку платежів; тип процентної ставки - фіксована; стандартна процентна ставка - 2,2 % в день; знижена процентна ставка - 0,01% в день та застосовується за умови, якщо позичальник 25 квітня 2024 року сплатить суму, в розмірі, що передбачений як перший платіж, визначений у Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту; орієнтовна загальна вартість кредиту складає: за стандартною ставкою - 44 600 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 41 315 грн. Загальні витрати за кредитом складають: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 39 600 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 36 315 грн.
У відомостях про позичальника, які зазначені у вказаному договорі, окрім анкетних та контактних даних позичальника вказаний його рахунок № НОМЕР_1 .
Судом також встановлено, що під час укладення вищевказаного договору позики, відповідачем 26 березня 2024 року підписано електронними підписами з одноразовими ідентифікаторами паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» кредитних коштів відповідачу, яким є таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику, в якому відображені: дата видачі позики/дата платежу, кількість днів у розрахунковому періоді, чиста сума позики/сума платежу за розрахунковий період, сума позики за договором/погашення суми позики, проценти за користування позикою, реальна річна процентна ставка, загальна вартість позики. 
Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.  Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як передбачено ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Так, ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаним положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.
В той же час, матеріали справи не містять доказів підписання кредитного договору та банківських документів, на підтвердження обставин видачі кредитних коштів відповідачу, а наданий позивачем розрахунок не є первинним банківським документом, а отже і належним доказом надання банківських послуг. Саме позивач звернувся до суду з позовом, а тому повинен був  надати докази на підтвердження обставин, якими він обґрунтовував заявлені позовні вимоги, а саме обставин укладання кредитного договору, надання кредиту та невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, проте цей процесуальний обов`язок не виконаний позивачем.
Будь-яких доказів отримання і використання кредиту, видачі кредитних коштів до матеріалів справи позивачем надано не було.
Матеріали справи не містять доказів того, що саме позивач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме відповідачем цього одноразового ідентифікатора.
За вказаних обставин, а також враховуючи  недоведеність позивачем заявлених позовних вимоги, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача тіла кредиту та відсотків.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, помилкове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Згідно з положеннями частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Таким чином, із позивача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 грн. Витрати відповідача по сплаті судового збору підтверджені відповідними платіжними дорученнями.
 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (ЄДРПОУ 44127243) на користь  ОСОБА_1  (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн судового збору за розгляд справи у апеляційному суді.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.
 
Головуючий	Т.О. Писана  	
Судді	К. П. Приходько	

		
	С.О. Журба