ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №336/12863/24                        Головуючий в 1 інст. Звєздова Н.С.
Провадження №33/807/513/25                                Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року                                                 місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Балкового Р.Л., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката            Балкового Р.Л. на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 3 березня 2025 року, якою провадження за ч.1 ст. 139 КУпАП відносно
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
закрито за обставин відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та накладено на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, стягнуто судовий збір, -
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 16 грудня 2024 року о 06.10 годині, в с. Одарівка по вул. Центральна 1, Запорізького району Запорізької області, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Lt35, днз НОМЕР_2 , не впорався з керуванням, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого допустив зіткнення з дорожнім відбійником. В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих немає. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Балковий Р.Л., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що суд першої інстанції застосував відносно ОСОБА_1 занадто сурове стягнення.
Вказав, що ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, який здійснює перевезення вантажів, а тому прямо залежить від наявного в нього права керування транспортними засобами. Позбавлення ОСОБА_1 такого права на 6 місяців є критичним, оскільки основним видом його діяльності є вантажні перевезення.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 беззаперечно визнає свою вину, а тому постанова суду першої інстанції в частинні визнання його винним не оскаржується. 
Вказує, що позбавлення права керування застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування таким правом. Отже, зважаючи на той факт, що детермінуючим чинником була саме неуважність водія ОСОБА_1 , а шкода завдана охоронюваним інтересам суспільства незначна, то таке порушення неможливо вважати грубим.
Просить постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 3 березня 2025 року змінити. Захід у вигляді позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 6 місяців скасувати, та обрати ОСОБА_1 захід - стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. 
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Разом з тим на запитання суду пояснив, що раніше вже двічі притягався до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, зокрема в листопаді 2024 року та в січні 2025 року.
Адвокат Балковий Р.Л. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та зазначив, що право керування транспортним засобом є єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 .
Розглянувши матеріали справи, заслухавши думки учасників судового засідання, перевіривши доводи скарги, суддя апеляційного суду прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав .
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 124 КУпАП України, передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджена дослідженими судом першої інстанції доказами та у апеляційній скарзі не заперечується, а тому судом апеляційної інстанції висновки суду в цій частині не перевіряються.
Аргументи сторони захисту, що суддею суду першої інстанції накладено на ОСОБА_1 занадто сурове стягнення, оскільки правопорушення вчинене останнім, завдало незначної шкоди охоронюваним інтересам суспільства та неможливо вважати грубим є необґрунтованими. 
Так, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Як вбачається з матеріалів справи, при обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суддею суду першої інстанції було враховано систематичність порушень ПДР України останнім, характер вчиненого правопорушення, той факт, що ОСОБА_1 висновки для себе не зробив.
Санкція ст. 124 КУпАП є альтернативною та надає суду можливість накласти одне з видів стягнень, а саме у вигляді штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами.
Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, при накладенні адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, суддею суду першої інстанції враховано характер вчиненого адміністративного правопорушення, яке на переконання судді апеляційного суду, є доволі небезпечним та систематичність аналогічних порушень ПДР України, вчинених ОСОБА_1 раніше, що свідчить про те, що він висновків для себе не зробив. 
Відтак, з метою попередження з боку ОСОБА_1 аналогічних правопорушень ПДР України, суддя апеляційного суду вважає, що до останнього не доцільно буде застосовувати штраф.
Та обставина, що наявність права у ОСОБА_2 керування транспортними засобами є видом його доходу, не є безумовною підставою для зміни йому призначеного судом першої інстанції стягнення, адже порушення ПДР України останнім є систематичними. Окрім того, суддя апеляційного суду звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не надав жодних даних, щодо місця своєї роботи, а згідно пояснень ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи, він не працює. (а.с.5).
Відтак, з метою попередження з боку ОСОБА_1 аналогічних правопорушень ПДР України, суддя апеляційного суду вважає, що до нього не доцільно буде застосовувати штраф.
Отже, в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим її слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Балкового Руслана Леонідовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 3 березня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                        В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 336/12863/24