КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2751/2025                                           
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            19 березня 2025 року                                                                     м. Київ
                                                                                                                     Справа № 755/14554/23
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                             Ящук Т.І., 
суддів                                                                         Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,  
за участю секретаря  судового засідання              Мех В.Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», яка подана представником Лівочкою Максимом Олександровичем, на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 серпня 2024 року, ухвалене у складі судді Яровенко Н.О., 
у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,            
  
встановив:
 
 У вересні 2023 року позивач КП «Київтеплоенерго»  звернувся до суду із позовом до  відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2  про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно приміщення загальною площею 191,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є співвласниками. Станом на дату подання позовної заяви письмовий договір між позивачем та відповідачами не укладений. 
Позивачем належним чином здійснювалось постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 , проте порушуючи вимоги законодавства, відповідачі своєчасно не вносили плату за спожиту теплову енергію у гарячій воді, в результаті чого за період з вересня 2021 року по червень 2023 року включно, утворилась заборгованість, яка на день подання позову складає 40 733 грн. 94 коп. Також просив суд стягнути з відповідачів інфляційні втрати -  12 505 грн. 32 коп.  та 3 % річних - 2142 грн. 72 коп. 
 
            Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 серпня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням, представник КП виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» - Лівочка М.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що не згоден з висновками суду, щодо недоведеності позивачем, що здійснений розрахунок основного боргу за теплову енергію за період з вересня 2021 року, складають дійсну та правильну підсумкову суму боргу, оскільки матеріали справи містять всі необхідні докази.
Крім того, факт постачання позивачем на об`єкт споживачів теплової енергії, а також її обсяг підтверджується: корінцями нарядів на включення та відключення будинку на опалювальній сезон, актами перевірки технічних характеристик лічильника теплової енергії, актом перевірки стану вузла обліку теплової енергії споживача, актами про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи, відомостями реєстрації параметрів теплоспоживання за адресою:   АДРЕСА_1 .
Повідомляє, що згідно з актом № 6-04/205 від 26 квітня 2022 року, який було складено представником СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» Карпенком Ю.В. у присутності власника приміщення ОСОБА_1 , прилади опалення загальнобудинкової системи опалення демонтовані. Система опалення нежитлових приміщень запроектована - загальнобудинкова. З питань відключення від централізованого теплопостачання та зняття теплового навантаження, попередній власник та теперішній власник до енергопостачальної організації не зверталися. Проектно-дозвільна документація не надана.
Тобто, прилади опалення загальнобудинкової системи опалення у даному нежитловому приміщенні демонтовано самовільно, в порушення вимог діючого законодавства.
У даному випадку у позивача є всі підстави для стягнення з відповідачів суми заборгованості за поставлену теплову енергію, оскільки відповідачі є споживачами відповідних комунальних послуг, що відповідає висновку постанови Верховного Суду від 14.04.2020 року № 908/1349/19, в якій зазначено: «...Відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. При цьому тип приміщення (житлове / нежитлове) у цьому питанні не має значення, оскільки об`єкти теплопостачання є вбудованими багатоквартирний будинок, тип вбудованого у багатоквартирний будинок приміщення не впливає на порядок його відключення від мережі централізованого опалення. Самовільне відключення споживача від внутрішньобудинкових систем опалення або здійснення такого відключення з порушенням встановленої законодавством процедури не припиняє статусу такого суб`єкта як споживача відповідних комунальних послуг, не звільняє його від необхідності укладення договору на постачання таких послуг та їх оплати...»
 
У відзивах на апеляційну скаргу  та додаткових поясненнях представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вказує, між позивачем та відповідачами відсутні договірні відносини на постачання теплової енергії; відсутнє фактичне постачання теплової енергії за адресою нежитлового приміщення відповідачів і відповідно, відсутнє споживання цих послуг з боку відповідачів, що підтверджується доказами, які знаходяться в матеріалах справи, а тому відсутні підстави для нарахування за спірний період заборгованості та штрафних санкцій. 
Крім того, позивачем не було надано як належного розрахунку заборгованості, так і взагалі будь-яких належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження своїх вимог, а подані позивачем документи не можуть бути визнані такими через їх недостовірність, недопустимість і неналежність.
Звертає увагу на те, що позовна заява КП «Київтеплоенерго» подана неуповноваженою особою, а тому наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду, що підтверджується судовою практикою з аналогічного питання.
Додатково повідомляє, що орієнтовна сума судових витрат, які очікує понести відповідач-1 в суді апеляційної інстанції складає 15 000 грн.
 
В судовому засіданні представник позивача КП «Київтеплоенерго» Лівочка М.О. підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 вважав доводи апеляційної скарги безпідставними та просив залишити рішення суду  першої інстанції без змін.
            Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, відповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з розрахунку основного боргу за теплову енергію вбачається, що за спірним об`єктом нерухомості наявна заборгованість - за вересень 2021 року в розмірі 40 733, 94 грн.   За інші місяці у періоді з жовтня 2010 року по червень 2023 року відповідачам не нарахована заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, причин такого представник позивача пояснити не зміг. Представником позивача не обґрунтовано та не надано доказів тих обставин, чому пред`являючи позов про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з вересня 2021 року по червень 2023 року, нарахування згідно з розрахунком здійснені лише за один місяць, яким є вересень 2021 року та з якого розрахунку здійснено нарахування за вересень 2021 року, в розмірі 40 733, 94 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» щодо стягнення з відповідачів заборгованості за спожиту теплову енергію є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи, адже докази надані позивачем, у своїй сукупності не є достатніми, достовірними та належними для прийняття судом висновку про існування стверджуваних позивачем обставин, а тому позов задоволенню не підлягає.
 
З висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог колегія суддів погоджується.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,  нежилі приміщення в літ.А з 1 по 10 (група приміщень № 35), загальною площею 191,8 кв.м.,  по АДРЕСА_1 належать на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках ( по 1/2 ) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенко О.А. 30 листопада 2019 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с. 18-19, т. 2)
КП «Київтеплоенерго» здійснює постачання теплової енергії на потреби житлового будинку АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що договір на постачання теплової енергії між позивачем та відповідачами, як власниками нежилого приміщення не укладався.
Звертаючись до суду із позовом, позивач зазначає, що за нежитловими приміщеннями, що належить відповідачам на праві власності, наявна заборгованість за спожиту від КП «Київтеплоенерго» теплову енергію за період з вересня 2021 року по червень 2023 року. З розрахунку основного боргу за теплову енергію вбачається, що у вересні 2021 року нарахована заборгованість у розмірі 40 733, 94 грн. (т.1 а.с.16)
З розрахунку обсягу споживання енергії на опалення нежилих приміщень ФО ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 обліковий запис № 621739-0201 (початок дії з 30.11.2019 року) вбачається, що нарахований добір за обсяги опалення нежитлового приміщення за період з 30.11.2019 року по квітень 2021 року. (т.2 а.с.11).
Відповідно до акту обстеження № 6-12/195 від 28.12.2017 року, складеного КП «Київтеплоенерго» щодо вказаного приміщення, власником якого момент складання  акту був ФО ОСОБА_4 , у нежилих приміщеннях в літ.А з 1 по 10 (група приміщень № 35) по АДРЕСА_1 прилади опалення демонтовані, в місцях розташування приладів опалення, виконані перемички метало-пластиковими трубами, які частково заізольовані. В тепловому пункті окремі відгалуження трубопроводів до системи опалення будинку відсутні. 
З акту обстеження № 6-11/180 від 12.11.2019 року, складеного КП «Київтеплоенерго» вбачається, що транзитні стояки загально будинкової системи опалення зашиті оздоблювальним матеріалом. На потреби ГВП встановлені електронагрівачі 3 шт. Проектно-дозвільна документація не надана. З питань відключення від центрального теплопостачання та зняття теплового навантаження споживач до енергопостачальної організації не звертався.
В акті обстеження № 6-07/170 від 26.07.2021 року, складеного КП «Київтеплоенерго»  зазначено, що відбулася заміна власників приміщення, доступ для обстеження не надано.
З акту обстеження № 6-04/205 від 26.04.2022 року, складеного КП «Київтеплоенерго» вбачається, що прилади опалення демонтовані, в місцях розташування приладів опалення, виконані перемички метало-пластиковими трубами, які частково заізольовані. В тепловому пункті окремі відгалуження трубопроводів до системи опалення будинку відсутні. Транзитні стояки загально будинкової системи опалення зашиті оздоблювальним матеріалом. На потреби ГВП встановлені електронагрівачі. Проектно-дозвільна документація не надана. Система опалення нежитлових приміщень запроектована - загальнобудинкова. Житловий будинок та внутрішні мережі перебувають на балансі ПрАТ «Житлокомунсервіс».
 
З викладеного вбачається, що у нежитловому приміщенні, що належить на праві власності відповідачам,  прилади опалення загальнобудинкової системи демонтовані, тоді як запроектована система опалення нежитлових приміщень - загальнобудинкова. 
Заперечуючи проти позову, відповідачі вказували, що у зазначеному приміщенні відсутні прилади опалення. В зв`язку з відсутністю приладів опалення приміщення опалюється електричною енергію за рахунок кондиціонерів, про що свідчать фото приміщення та рахунок за електричну енергію. В зв`язку з відсутністю трубопроводів гарячої води , приміщення не споживає гарячу воду.
Однак, документальних даних про  те, що попередній власник нежитлового приміщення або відповідачі  звертались до позивача з питань відключення від централізованого теплопостачання та зняття теплового навантаження, оформляли проектно-дозвільну документацію  - матеріали справи не містять.
 
Відповідно до п. 2.1 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства № 4 від 22.11.2005 року, що був чинним до 17.09.2019 року, для  вирішення  питання  відключення  житлового  будинку (будинків)   від  мереж  централізованого  опалення  його  власник (власники) повинен (повинні) звернутися  до  Комісії  з  письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення.
            До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку  щодо створення  ініціативної  групи  з вирішення питання відключення  від  мереж  ЦО  і  ГВП  та  прийняття   рішення   про влаштування  у  будинку  системи  індивідуального  або автономного опалення.   Рішення   про   відключення   будинку   від    системи централізованого  опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками  (уповноваженими  особами власників) приміщень у житловому будинку.
Згідно з п. 2.2.3  Порядку, якщо  заявником  є  власник, наймач (орендар) окремого приміщення,   Комісія  має  право  не  розглядати  його  заяву  до прийняття  рішення  про  відключення  від  мереж  централізованого теплопостачання всього будинку.
Пунктом 2.5 Порядку визначено, що відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП  виконується монтажною організацією,  яка реалізує проект,  за участю представника власника житлового будинку  або  уповноваженої ним  особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача   (орендаря)   квартири   (нежитлового   приміщення)   або  уповноваженої ними особи.
Відповідно до п. 1, 3, 7, 13  Розділу ІІ Порядку відключення споживачів від мереж ( систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального  господарства України № 169 від 26 липня 2019 року, що набув чинності 17 вересня 2019 року, власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.
Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.
Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків.
За потреби, власник забезпечує виготовлення проєкту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил. Після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.
 
Таким чином, за відсутності оформленої у встановленому законодавством порядку  проектно-дозвільної документації на відключення від централізованого опалення  та акту про відключення нежитлового приміщення від мереж ЦО, доводи відповідачів про те, що вони не користуються системою опалення, яка в належному їм приміщенні демонтована, не можуть бути прийняті до уваги як підстава для відмови у позові про стягнення заборгованості. 
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову  у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості, виходячи з наступного. 
 
Відповідно до пунктів 32, 36-37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 року,  плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства.
Рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".
Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором.
Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.
Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до п. 2 розділу І «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», затвердженої наказом Міністерства  регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22 листопада 2018 року: 
- окремі приміщення з транзитними мережами опалення - окремі приміщення у будівлі/будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/будинку, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії;
- опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря;
- приміщення з індивідуальним опаленням - приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря.
Згідно з п. 3 розділу І Методики, розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.
Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.
Відповідно до п. 3  Розділу ІІІ  вказаної Методики, розподілу підлягають обсяги спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у відповідності до складових формул 1, 2, наведених у пункті 2 розділу II цієї Методики, залежно від категорії приміщення, надання йому комунальної послуги з постачання теплової енергії на опалення, наявності/відсутності та типу приладів розподільного обліку теплової енергії, дотримання температури повітря в опалюваному приміщенні в нормативно допустимому діапазоні, наявності/відсутності приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.
Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення (Qопз.б.п) здійснюється згідно з розділом IV цієї Методики.
Для приміщень з індивідуальним опаленням та окремих приміщень з транзитними мережами опалення, окрім визначеної частки спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, здійснюється розподіл теплової енергії, що надходить у ці приміщення від транзитних ділянок трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП, що прокладені у цих приміщеннях (Qвідкл.пр).
 
Згідно з п. 5 розділу ІІІ Методики, розподіл теплової енергії у будівлі/будинку, у якій приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії:
1) для будівлі/будинку, незалежно від наявності або відсутності вузла комерційного обліку теплової енергії, у якій/якому відсутні приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення, та усі приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення визначається разом з обсягом спожитої теплової енергії на опалення цих приміщень.
2) для будівлі/будинку, у якій/якому є приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг розподіленої теплової енергії на опалення i-го опалюваного приміщення, не оснащеного приладами розподільного обліку теплової енергії, розраховується з урахуванням вимог розділів VII, VIII цієї Методики за формулою № 14.
 
Як встановлено з матеріалів справи,  28 грудня 2017 року працівниками СПВ «Київські теплові мережі»  внаслідок обстеження нежитлового приміщення, площею 203, 3 кв.м. по АДРЕСА_1 було встановлено, що  прилади опалення демонтовані,  проектно-дозвільна документація не надана. Для зняття теплового навантаження споживачу необхідно надати проектно-дозвільну документацію.
12 листопада 2019 року представниками СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» було складено аналогічний акт про відсутність приладів опалення у вказаному нежитловому приміщенні. Транзитні стояки загальнобудинкової системи опалення зашиті оздоблювальними матеріалами. Проектно-дозвільна документація не надана. ( а.с. 162, т. 1).
Даних про  нарахування плати за централізоване опалення та пред`явлення до сплати рахунків попередньому власнику нежитлового приміщення  за розрахункові періоди  2017 - 2019 років матеріали справи не містять. 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,  з 30 листопада 2019 року нежилі приміщення в літ.А з 1 по 10 (група приміщень № 35) по АДРЕСА_1 належать на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках ( по 1/2 ) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенко О.А.  за реєстровим № 10487 ( а.с. 18, т. 2).
Відповідно до наданого позивачем  розрахунку,  плата за постачання теплової енергії  до належного відповідачам нежитлового приміщення у кожний розрахунковий період (щомісяця), як передбачено п. 36-37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 року, пунктом 3 розділу І «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», у період з часу придбання відповідачами зазначених нежитлових приміщень 30 листопада 2019 року до вересня 2021 року позивачем не нараховувалась, як і не нараховувалась у подальшому, з жовтня 2021 року до червня 2023 року.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, у вересні 2021 року позивачем  було нараховано відповідачам «добір» за опалювальні періоди листопад 2019  року - квітень 2020 року,  листопад 2020 року - квітень 2021 року, виходячи із обсягу   теплової енергії на один квадратний метр споживачів даного будинку, що був визначений шляхом ділення обсягу комунальної послуги (Ггкал) за показаннями будинкового приладу обліку на опалювальну площу ( опалювальна площа житлових приміщень + опалювальна площа орендованих приміщень) ( а.с. 11, т. 2). 
Таким чином, виходячи із   даних розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що  при розподілі обсягу спожитої теплової енергії (Ггкал) була врахована лише  опалювальна площа житлових приміщень будинку та опалювальна площа орендованих приміщень. 
Так, сума «добору» за листопад 2019 року становить 116 грн. 23 коп., за грудень 2019 року - 3025 грн. 61 коп.,  за січень 2020 року становить 4462 грн. 87 коп., за лютий 2020 року - 3150 грн. 10 коп., за березень 2020 року -  2731 грн. 92 коп.,  добір за квітень 2020 року - 410 грн. 55 коп.,  добір за листопад 2020 року - 3386 грн. 53 коп., за грудень 2020 року - 3375 грн. 64 коп., добір за січень 2021 року - 3998 грн. 57 коп., за  лютий 2021 року - 3611 грн. 52 коп. , за березень 2021 року - 3998 грн. 57 коп.,  за квітень 2021 року - 1676 грн. 84 коп., всього без ПДВ - 33944 грн. 95 коп.,  ПДВ - 6788 грн. 99 коп., а всього - 40 733 грн. 94 коп. (а.с. 20-21, т. 1)
Однак, зазначений розрахунок не містить даних про врахування площі нежитлових приміщень, якими є належні відповідачам приміщення,  до вказаного розрахунку, оскільки ні до житлових приміщень, ні до орендованих за матеріалами справи такі приміщення не належать.   Протилежного позивачем не доведено. 
З викладеного вбачається, що при щомісячному розподілі споживання теплової енергії в цілому на будинок АДРЕСА_1 у період листопад 2019 - квітень 2020 року, листопад 2020 року - квітень 2021 року,  опалювальна площа  нежитлових приміщень, що належать  відповідачам на праві власності, врахована не була, тоді як відповідно до вищевказаних нормативних актів розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період.Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць 
Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця.
 
Відповідно до пунктів 1- 3 розділу ХІІ «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» , проведення перерозподілу обсягів наданих комунальних послуг здійснюється:  при уточненні показань вузлів комерційного обліку спожитої у будівлі/будинку комунальної послуги; при уточненні показань вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії на підставі контрольного зняття їх показань або подання споживачем уточненої інформації.
Обсяг перерозподілу може мати як додатне, так і від`ємне значення, що призводить як до збільшення, так і до зменшення розподілених між окремими споживачами обсягів спожитої комунальної послуги у попередні розрахункові періоди.
Перерозподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку комунальної послуги проводиться у тому розрахунковому періоді, у якому отримано у встановленому порядку інформацію про невідповідність обсягів розподіленої комунальної послуги окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів.
У разі виявлення різниці в результаті уточнення показань вузла (вузлів) комерційного обліку, що визначає/визначають загальний обсяг спожитої відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку, перерозподіл проводиться пропорційно до обсягів спожитої відповідної комунальної послуги споживачами, розподілених у розрахунковому періоді, за який здійснюється перерозподіл.
В результаті уточнення показань вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії (на підставі звіряння їх показань, подання споживачем уточненої інформації, відновлення надання показань споживачами) визначається обсяг перерозподілу спожитої комунальної послуги між споживачами у будівлі/будинку, як різниця між сумою показань вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії до коригування та сумою показань таких засобів після коригування.
Вирахуваний таким чином обсяг коригування розподіляється між споживачами за принципом, що наведений у пункті 2 цього розділу. Після здійснення перерозподілу розподіленого обсягу спожитої комунальної послуги виконавцем розподілу комунальної послуги проводиться перерахунок із окремим споживачем та з усіма споживачами будівлі/будинку.
 
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що матеріали справи містять належні та допустимі докази підстав проведеного нарахування у вересні 2021 року, колегія суддів відхиляє, оскільки  в матеріалах справи відсутні дані  про те, що при щомісячному нарахуванні плати за постачання теплової енергії позивачем було враховано опалювальну площу нежитлових приміщень, які належать на праві власності відповідачам, виходячи з того, що плата за постачання теплової енергії до  зазначених нежитлових приміщень, протягом грудня 2019 - серпня 2021 року позивачем не нараховувалась та рахунки  до сплати відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виставлені не були.
З огляду на те, що в розрахунку  виконаного позивачем добору, проведеного у вересні 2021 року,   не зазначено, що опалювальна площа  належних відповідачам нежитлових приміщень увійшла до  загального обсягу опалювальної площі будинку, на яку в кожному місяці  було розподілено  обсяг теплової енергії за показниками будинкового приладу обліку,  позивачем не надано до матеріалів справи даних про те, що  у вересні 2021 року було здійснено перерозподіл обсягу спожитої у будинку комунальної послуги з постачання теплової енергії внаслідок отримання інформації про постачання теплової енергії  до  належного відповідачам нежитлового приміщення, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів.
Враховуючи викладене,  колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що наданий позивачем розрахунок з нарахування одноразово у вересні 2021 року плати за постачання теплової енергії за минулий період з листопада 2019 року по квітень 2021 року  на суму 40 733 грн. 94 коп. не може бути визнаний законим та обґрунтованим,  а відтак, позовні вимоги є недоведеними. 
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються висновками суду, викладеними в його рішенні.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Отже, рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», яка подана представником Лівочкою Максимом Олександровичем, - залишити без задоволення. 
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 серпня 2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
            Повний текст постанови складено 23 червня 2025 року. 

    Суддя  - доповідач:                                                                   Ящук Т.І. 

                        Судді:                                                                      Кирилюк Г.М.

                                                                                                         Рейнарт І.М.