КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
11 серпня 2025 року м. Київ
справа №940/828/25
провадження № 33/824/3623/2025
Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В.
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Порхун Олеся Павлівна, на постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 03 червня 2025 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №315378 від 29 квітня 2025 року вбачається, що 29 квітня 2025 року о 17 годині 03 хвилин в с. Кашперівка по вул. Київська, 2 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом електровелосипед MANAKOMONSTER потужністю 1000W в стані алкогольного сп?яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп?яніння проводився на місці зупинки у встановленому законодавством порядку за допомогою газоаналізатора DRAGER ALCOTEST, прилад ARNK 0514, тест 4225. Результат позитивний - 1,81‰, чим водій порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 03 червня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Не погоджуючись з такою постановою, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Порхун О.П. подала апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Зазначає, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення і не був водієм у розумінні п. 1.10. Правил дорожнього руху, оскільки він не керував транспортним засобом, а керував електровелосипедом, потужністю двигуна 1 000 вт, тобто 1 кВт, що в розумінні п. 1.10. Правил дорожнього руху не є транспортним засобом та не відноситься до категорії транспортних засобів, за керування якими передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказує, що на вказаний електровелосипед, яким керував ОСОБА_1 згідно закону не передбачено необхідності мати посвідчення водія, тому до нього не може бути застосовано відповідальність у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
 
У судове засідання, яке призначене на 11 серпня 2025 року у Київському апеляційному суді ОСОБА_1   повторно не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. 
У судові засідання, які призначені на 21 липня 2025 року та на 11 серпня 2025 року у Київському апеляційному суді захисниця ОСОБА_1 - адвокат Порхун О.П. не з'явилась, належним чином була повідомлена про дату, час та місце судових засідань.
31 липня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання від адвоката Порхун О.П. про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що адвокат Порхун О.П. перебуває у відпустці, проте доказів, які б підтверджували факт перебування останньої у відпустці та неможливість з`явитись до суду,- не надано.
З огляду на те, що ОСОБА_1 та захисник адвокат Порхун О.П. не з`явились до апеляційного суду двічі, не надавши докази поважності причин такої неявки, були належним чином повідомлені про розгляд справи, суд відхиляє клопотання адвоката Порхун О.П. про відкладення розгляду справи. 
Суд також враховує обмежені строки розгляду справи (20 днів на апеляційний перегляд), обізнаність ОСОБА_1 та його адвоката Порхун О.П. про дату та час розгляду справи, а також те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (постанова Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12), суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його адвоката.
Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
 
Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №315378 від 29 квітня 2025 року вбачається, що 29 квітня 2025 року о 17 годині 03 хвилин в с. Кашперівка по вул. Київська, 2 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом електровелосипед MANAKOMONSTER потужністю 1000W в стані алкогольного сп?яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп?яніння проводився на місці зупинки у встановленому законодавством порядку за допомогою газоаналізатора DRAGER ALCOTEST, прилад ARNK 0514, тест 4225. Результат позитивний - 1,81‰, чим водій порушив вимоги п. 2.9а ПДР України. 
Відповідно до ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Постановою Оратівського районного суду Вінницької області від 16 липня 2024 року (справа №141/355/24) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні 24 червня 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Отже, адміністративне правопорушення, що полягало у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння 29 квітня 2025 року, було вчинено ним повторно протягом року.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).
Пунктом 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з положенням ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Згідно з п. 2 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно з ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи відповідно до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №315378, який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та містить усі необхідні у ньому відомості; відеозапис фіксації вчиненого правопорушення, який кореспондується з фактичними обставинами справи, зокрема щодо керування транспортним засобом, визнання водієм факту перебування за кермом, та подальшого огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та його згодою з результатом огляду і відмовою проходити повторний огляд в закладі охорони здоров`я; довідка щодо кваліфікації адміністративного правопорушення від 30 квітня 2025 року; витяг з адмінпрактики щодо ОСОБА_1 ; копія постанови Оратівського районного суду Вінницької області від 16 липня 2024 року у справі №141/355/24, згідно з якою ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП; роздруківка тесту з пристрою DRAGER ALCOTEST 6820 ARNK 0514 від 29 квітня 2025 року, тест №4525, згідно якого результат тесту становить 1,81‰; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 квітня 2025 року, а його висновок про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є законним і обґрунтованим.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення і не був водієм у розумінні п. 1.10. Правил дорожнього руху, оскільки він не керував транспортним засобом, а керував електровелосипедом, потужністю двигуна 1 000 вт, тобто 1 кВт, що в розумінні п. 1.10. Правил дорожнього руху не є транспортним засобом та не відноситься до категорії транспортних засобів, за керування якими передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП та, що на вказаний електровелосипед, яким керував ОСОБА_1 згідно закону не передбачено необхідності мати посвідчення водія, тому до нього не може бути застосовано відповідальність у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, з огляду на таке.
Так, згідно положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Згідно пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду від 19.12.2008 №18, при розгляді адміністративних справ суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, примітки до ст. 121 КУпАП, п. 1.10 Правил дорожнього руху.
Статтею 121 КУпАП визначено, що під транспортними засобами слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
Відповідно до ч. 1, ч. 2, п. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно пункту 1.10 ПДР України транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.
Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Таким чином законодавством розмежоване поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб». Поняття «електровелосипед» Правила дорожнього руху не містять.
Однак, положення ст. 130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.
Водночас, Верховний Суд у постанові від 15 березня 2023 року у справі №127/5920/22 (провадження №61-10553св22) зазначає, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Крім того, Законом України від 24 лютого 2023 року №2956-IX «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» визначено поняття:
- електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії;
- легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1 000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;
- низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
Вказаними термінами доповнено і Закон України «Про автомобільний транспорт».
Таким чином електроскутери, електросамокати, гіброскутери, електровелосипеди та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами. Їх фактично поділили на дві категорії, а саме «легкий персональний електричний транспортний засіб» та «низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб», і за таких обставин, відповідно до обставин, зафіксованих на долучених до матеріалів справи відеозаписах, транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 та який обладнаний сидінням, призначений для перевезення людей та приводиться в рух не лише за допомогою педалей, але й за допомогою двигуна, є електричним транспортним засобом, яке охоплюється поняттям «транспортний засіб». При цьому, за зовнішнім виглядом та характерними ознаками конструкції транспортного засобу, а також за швидкістю руху, що зафіксовано на відеозаписах, долучених до протоколу, вказаний транспортний засіб, на якому рухався ОСОБА_1 , не лише суду, а й будь-якому сторонньому спостерігачу, не можна було б назвати велосипедом, а самого кермувальника велосипедистом, як стверджує захисник ОСОБА_1 адвокат Порхун О.П. у своїй апеляційній скарзі.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 використовував електровелосипед як транспортний засіб, останній повинен був керувати транспортним засобом, рухаючись дорогами загального користування, з додержанням вимог ПДР України.
При цьому, не приведення нормативно-правових актів у відповідність один одному, а також певне не врегулювання Правилами дорожнього руху відносин (формулювань термінів), які виникли внаслідок прийняття Закону України від 24 лютого 2023 року №2956-IX «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», не свідчить про те, що електровелосипед не є транспортним засобом в розумінні Правил дорожнього руху.
Більш того, суспільні відносини, а також розвиток технологій, видів та особливостей різних транспортних засобів завжди передують їх правовому регулюванню і використання у законодавчих актах узагальнених (родових) термінів для визначення певних їх категорій є закономірним, а відтак відсутність конкретного визначення певного підтипу транспортного засобу, за умови, що він за своїми характеристиками відповідає суті поняття «електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб», не може бути формальною підставою для уникнення відповідальності.
Перебуваючи на проїзній частині особа, відповідно до Правил дорожнього руху є учасником дорожнього руху і тому відповідно до пунктів 1.3 -1.5 Правил дорожнього руху зобов`язана неухильно виконувати вимоги цих Правил, розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила, а їх дії або бездіяльність не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
За таких обставин, суд вважає, що наявні усі підстави для притягнення  ОСОБА_1 до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вчинене повторно протягом року, оскільки в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Суд також вважає, що доводи адвоката про неможливість застосування відповідальності у виді позбавлення права керування до особи яка керувала електровелосипедом, яким дозволено керувати без водійських прав є помилковими так як за доведеності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, яка не розмежовує застосування  санкції статті за ознакою наявності чи відсутності посвідчення водія (права керування), суд першої інстанції правомірно призначив покарання.
 
Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.
Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 
4) змінити постанову. 
За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова Тетіївського районного суду Київської області від 03 червня 2025 року залишається без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Порхун Олеся Павлівна - залишити без задоволення.
Постанову Тетіївського районного суду Київської області від 03 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          О.В. Желепа