ПОСТАНОВА                                                                                      
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
26 серпня 2025 року
м. Київ
 
справа № 199/3293/20
провадження № 61-13507св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «БАЗИС», ОСОБА_2 , 
треті особи: приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Дубровський Володимир Миколайович, ОСОБА_3 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «БАЗИС», ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Дубровський Володимир Миколайович, ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним, скасування записів, поновлення права власності
 
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року у складі колегії суддів: Гапонова А. В., Новікової Г. В., Никифоряка Л. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 17 липня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «БАЗИС» та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Дубровським В. М. за реєстровим номером 1737; скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 21408268, вчинений 12 липня 2017 року приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Дубровським В. М. відносно нерухомого майна, а саме - квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 1301599412101, яким за ОСОБА_4 визнано право власності на вказану квартиру; поновити записи про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 і ОСОБА_3 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська рішенням                                      від 03 травня 2023 року у задоволенні позову відмовив.
 
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними. 
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 03 вересня 2024 року відмовив представнику ОСОБА_3 - адвокату Павелко С. М. у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 року. Відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Павелко С. М., на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 року на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.
 
Апеляційний суд мотивував ухвалу тим, що апеляційну скаргу на рішення місцевого суду подано 02 серпня 2024 року, тобто більше ніж через один рік після ухвалення судового рішення, доказів наявності обставин непереборної сили заявник не надав.
 
Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи
 
У жовтні 2024 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу,                       в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 вересня                          2024 року і направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки не врахував, що ОСОБА_3 проживала і продовжує проживати у спірній квартирі, є літньою жінкою, яка не може самостійно пересуватися навіть у квартирі, фактично є особою з обмеженими можливостями. Тобто вона не змінювала свого місця проживання, адже іншого житла, окрім цього, в неї немає. Про складну ситуацію зі станом здоров`я ОСОБА_3 було відомо і листоноші, який належним чином доставляв поштову кореспонденцію у цій справі. Проте з невідомих причин, новий листоноша не лише не вручив поштові повідомлення (конверти), які знаходяться в матеріалах справи, а й зазначив хибну причину їх невручення, а саме «адресат відсутній за вказаною адресою».
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
20 лютого 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи 
 
Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, апеляційний суд встановив такі обставини.
 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська                                від 03 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_3 - адвокат Павелко С. М. 02 серпня 2024 року звернувся до апеляційного суду                               з апеляційною скаргою.
 
ОСОБА_3 була повідомлена про дату і час розгляду цивільної справи, зокрема, в матеріалах справи є конверт з поштовим поверненням з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 99, том 2), що виключає обставини, передбачені пунктом 1 частини другої статті 358 ЦПК України.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Перевіривши аргументи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд                           у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
 
Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків                                   в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
 
Згідно із статтею 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску                         з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
 
Апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження з посиланням на частину другу статті 358 ЦПК України, мотивуючи висновки тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено 03 травня 2023 року, а апеляційну скаргу подано 02 серпня 2024 року тобто більше, ніж через рік після його ухвалення. При цьому ОСОБА_3 була належним чином повідомлена про розгляд справи у суді першої інстанції. 
 
Доказів виникнення обставин непереборної сили, які унеможливили своєчасне звернення з апеляційною скаргою, в матеріалах справи немає.
 
Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду, з огляду на таке.
 
Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Із загального правила щодо початку перебігу строку є виняток: якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Згідно з частинами першою-третьою статті 272 ЦПК України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення. У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня. За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.
 
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
 
У частині другій статті 358 ЦПК України встановлено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків, зокрема, подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи.
 
Сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.
 
Винятком із цього правила є подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученої до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, та пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі                            № 490/9587/18 (провадження № 14-29цс24) зазначено, що позивач (заявник, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) із великим ступенем зацікавленості повинен проявляти інтерес про хід розгляду судом ініційованої ним справи або відповідного судового провадження. У разі відсутності обставин непереборної сили ігнорування позивачем (заявником) протягом тривалого періоду часу провадження, відкритого за його позовною заявою (заявою, скаргою), свідчить про недобросовісну поведінку та порушення основоположних засад цивільного процесу. «Особою, не повідомленою про розгляд справи» (пункт 1 частини другої статті 358 ЦПК України) не можна вважати особу, яка ініціювала розгляд справи або відповідного судового провадження (позивача, заявника, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору), яка скористалася своїм правом доступу до правосуддя, подала позовну заяву (заяву, скаргу), на підставі якої було відкрито судове провадження.
 
Така позиція кореспондує висновку Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладеному у рішенні від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України», де зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (параграф 53).
 
ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (параграф 41).
 
Апеляційний суд встановив, що адресований  ОСОБА_3 конверт із судовою повісткою повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України дає підстави вважати належним повідомлення про розгляд справи.
 
Як свідчать матеріали справи,  ОСОБА_3  знала про існування цієї справи, про що вона вказала у тексті апеляційної скарги, а саме те, що на початку розгляду справи на її адресу надходили судові повістки про виклик. Водночас після заміни ухвалою суду від 02 березня 2023 року відповідача ОСОБА_5 його правонаступником ОСОБА_2 , вона перестала отримувати судові повістки та ухвалу про заміну сторони.
 
Отже, ОСОБА_3 не належить до осіб, не повідомлених про розгляд справи               у розумінні пункту 1 частини другої статті 358 ЦПК України.
 
Доказів виникнення обставин непереборної сили, які унеможливили своєчасне звернення до суду з апеляційною скаргою, в матеріалах справи немає, як і доказів, що свідчили б про добросовісну реалізацію заявниками своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від них дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги.
 
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки заявник не навів об`єктивних підстав, які унеможливили б його звернення до суду в межах встановленого строку.
 
Відповідно до частин третьої і четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Оскаржувана ухвала апеляційного суду відповідає вимогам закону, і підстав для її скасування немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення,      є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:	А. Ю. Зайцев	
 	 	
 	Є. В. Коротенко	
 	 	
 	М. Ю. Тітов