УХВАЛА

03 липня 2025 року 
м. Київ

справа №160/20039/24
адміністративне провадження № К/990/19932/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Васильєвої І.А., суддів: Бившевої Л.І.,  Юрченко В.П., 
перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 у справі №160/20039/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Експі» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:
До Верховного Суду 21.03.2025 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 у справі №160/20039/24.
Ухвалою Верховного Суду від 28.05.2025 касаційну скаргу залишено без руху, встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку касаційного оскарження, належного викладення підстав касаційного оскарження.
На виконання вимог вказаної ухвали скаржником надіслано заяву про усунення недоліків касаційної скарги, заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку касаційного оскарження, подано уточнену касаційну скаргу. 
В обґрунтування зазначеного клопотання податковим органом вказано, що повторно касаційну скаргу подано протягом місяця з дня отримання ухвали про повернення первісної касаційної скарги, наведено практику Верховного Суду щодо поновлення строку касаційного оскарження.
Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункти 3 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України. Збільшення позивачем грошового зобов`язання з податку на прибуток та зменшення суми від`ємного значення об`єктом оподаткування податком на прибуток є безпідставне включення позивачем до складу адміністративних витрат, які враховуються при визначенні фінансового результату до оподаткування податком на прибуток, виплаченої працівникам позивача заробітної плати в сумі 110   117   918 грн через те, що позивачем задля виконання договірних зобов`язань з охорони вантажів залучались субпідрядники.
Податковим органом зазначено про нереальність вчинення скаржником господарських операцій, вчинено посилання на постанови Верховного Суду від 05.05.2023 у справі №160/15514/20, від 18.03.2020 у справі №826/8114/15, від 12.03.2021 у справі №810/5871/15, від 04.09.2018 у справі №825/1153/17, від 31.03.2020 у справі №824/434/15-а, від 21.02.2020 у справі №826/17443/15, від 03.08.2020 у справі №826/7917/17, від 03.09.2019 у справі №810/3790/17, від 01.02.2021 у справі №826/12509/18, від 21.01.2021 у справі №813/2204/17, від 01.10.2019 у справі №816/434/18.
Верховний Суд зауважує, що контролюючим органом не обґрунтовано в чому полягає неправильне застосування норми матеріального права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, як така норма має застосовуватися, який правовий висновок має бути сформовано у даній справі.
Посилаючись на необхідність врахування практики Верховного Суду, податковим органом не вказано підставою касаційного оскарження пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, не доведено подібність правовідносин у справах.
Контролюючим органом не взято до уваги, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи №160/20039/24 враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08.11.2022 у справі №640/25325/19, від 19.03.2019 у справі №826/9534/17, від 26.02.2019 у справі №826/1536/1, від 13.01.2021 у справі №826/16023/16, від 02.07.2020 у справі №814/1792/17, від 21.03.2023 у справі №280/1010/19. Скаржником не наведено підстав щодо помилковості врахування судом апеляційної інстанції таких правових позицій Верховного Суду, або необхідності відступу від такої практики Верховного Суду, або спростування подібності правовідносин.
Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, висловлення незгоди з наданою судами правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, яким була надана оцінка судом апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні, що не є належним викладенням заявленої підстави касаційного оскарження.
Посилання скаржника на порушення судами норм процесуального права не підміняють визначення підстав касаційного оскарження та також не можуть вважатися належним правовим обґрунтуванням касаційної скарги у розумінні частини 4 статті 328 цього Кодексу.
Невстановлення судами обставин справи від яких, як вважає скаржник, залежить правильність вирішення спору, знаходиться у площині дослідження та оцінки судом доказів у справі, що може бути підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 4 частини 4 статті 328 та відповідним пунктом частини 2 статті 353 КАС України, однак скаржником не вказано та не обґрунтовано такі підстави касаційного оскарження.
Верховний Суд зауважує, що, враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно положень пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Враховуючи викладене, та в зв`язку з невиконанням у повному обсязі вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 169, 330, 332, 355, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 у справі №160/20039/24 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Судді 	 І.А. Васильєва  	
          	 Л.І. Бившева   В.П. Юрченко