Справа № 446/1061/25                                Головуючий у 1 інстанції: Костюк У. І. 
Провадження № 33/811/1015/25                        Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Лущанця М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника Лущанця М.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 червня 2025 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2  КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 адміністративний штраф в розмірі 340,00 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн. 
Згідно з постановою, 02.05.2025, близько 00:20 год., у АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив відносно свого пасинка психологічне та фізичне домашнє насильство, а саме: ображав, принижував, штовхав чим завдав шкоди його психологічному та фізичному здоров`ю.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, захисник Лущанець М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 червня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, жодного фізичного чи психологічного насильства ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 не вчиняв.
Вказує, що ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_3 в ніч 01 на 02.05.2025 року вони знаходились вдома. Приблизно о 24 годині до дружини передзвонила дівчина її сина ОСОБА_4 , яку звати ОСОБА_5 та повідомила, що між нею та ОСОБА_4 виник конфлікт і ОСОБА_4 пішов з квартири, а куди, її не відомо. Разом з дружиною ОСОБА_6 вони пішли на квартиру до ОСОБА_5 і в розмові з нею пересвідчилися, що дійсно між нею та ОСОБА_4 виник конфлікт. Вийшовши з квартири від ОСОБА_5 , побачили ОСОБА_7 на вулиці недалеко від будинку. По його зовнішньому вигляді видно було, що той був у стані алкогольного сп`яніння. Вони підійшли з ОСОБА_6 до ОСОБА_4 і стали розпитувати про причину конфлікту з його дівчиною. Особисто ОСОБА_1 взяв рукою ОСОБА_4 за його куртку і став також розпитувати, чого він вчинив з ОСОБА_5 конфлікт в той час ОСОБА_4 чомусь раптово розмахнувся, щоб вдарити його. ОСОБА_1 відштовхнув ОСОБА_7 від себе і той відійшов на пару метрів. Однак по голові, як вказує ОСОБА_4 , він його ні разу не вдарив, а чому він написав таке в своїй заяві йому не зрозуміло. Також він жодним чином не ображав, не принижував ОСОБА_7 , а разом з ОСОБА_8 попросили, щоб той повернувся на квартиру до ОСОБА_5 . Однак чомусь ОСОБА_4 викликав на місце працівників поліції та заявив, що він вчинив по відношенню до ОСОБА_9 домашнє насильство.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився. Захисник Лущанець М.В. у суді апеляційної інстанції не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .
Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча про дату, час та розгляду парив був повідомлений належним, причини неявки апеляційному суд не повідомив та клопотання про відкладення розгляду справи не подав.
За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 .
Захисник Надал Р.С. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу, просив задоволити. 
Заслухавши захисника Лущанця М.В., дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що постанову судді слід скасувати, а справу закрити з таких підстав.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами у справах про адміністративні правопорушення, згідно з приписами ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Проте, суддею першої інстанції цих вимог закону в повній мірі дотримано не було, внаслідок чого суддя дійшов передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.
Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено наступні терміни, зокрема:
домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;
економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;
психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Отже, насильство в сім`ї, у розумінні ст. 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки таке потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Разом з тим, при прийнятті рішення про винуватість ОСОБА_1 суддя першої інстанції не звернув уваги на належність та допустимість доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства. З протоколу про адміністративні правопорушення вбачається, що останній вчинив відносно пасинка психологічне та фізичне домашнє насильство, а саме: ображав, принижував, штовхав, чим завдав шкоди завдав шкоди його психологічному та фізичному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
З викладених вимог закону вбачається, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 , які полягали у вчиненні словесного конфлікту із не утворюють самі по собі складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що словесна суперечка, конфлікт, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не свідчать про вчинення саме домашнього насильства.
Також в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що під час конфлікту ОСОБА_1 діяв з умислом спричинити ОСОБА_2 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак завдати шкоди її психічному здоров`ю.
Крім того, однією з обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є настання наслідків у виді спричинення потерпілому фізичного болю, страждань, емоційної невпевненості, або завдання шкоди фізичному здоров`ю особи. Разом із тим, матеріали справи не містять відомостей про спричинення діями ОСОБА_1 будь-яких наслідків для потерпілого.
У справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
З огляду на викладене апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову судді скасувати, а справу закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника Лущанця М.В. задоволити.
Постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 червня 2025 року скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду                         Урдюк Т.М.