ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/9369/24                                                Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ЯНКІВСЬКА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  29 липня 2025 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:            
Судді-доповідача:                                                                                                       Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                 Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,  
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , у якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 446 662,00 гривень у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розрахунку 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, які перебували на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за періоди: з 26.04.2024 по 06.09.2024;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 446 662,00 гривень у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розрахунку 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, які перебували на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за періоди: з 26.04.2024 по 06.09.2024.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач не здійснив нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди за період перебування його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що кошти, які зазначені у довідці про розміри виплат №3213 позивач не отримував. Відповідач не надав до суду переконливих доказів перерахування зазначених у довідці про розмір виплат №3213 коштів.
Апелянт стверджує, що дана довідка містить виключно інформацію про нараховані суми, а не інформацію про їх перерахування. Інших платіжних документів на підтвердження перерахування (зарахування на рахунок позивача) коштів відповідач не надав.
 З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2024 у складі судді-доповідача ОСОБА_2 , суддів Сорочка Є.О., Чаку Є.В. відкрито апеляційне провадження, встановлено строк, протягом якого учасники справи можуть подати відзив на апеляційну скаргу.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 08 квітня 2025 року № 748/0/15-25 ОСОБА_2 звільнено з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Рішенням зборів суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року вирішено здійснити повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебувають у провадженні судді ОСОБА_2.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2025, справа №580/9369/24 передана судді-доповідачу - Кузьмишиній О.М.
Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Кузьмишиної О.М. та суддів Сорочка Є.О., Чаку Є.В. від 21.04.2025 прийнято справу №580/9369/24 до свого провадження; призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Від представника позивача 26.05.2025 до суду надійшло клопотання, в якому останній просить суд визнати поважними  причини неподання доказів до суду першої інстанції, оскільки через поранення більше року не міг самостійно пересуватися, а тому і не мав змоги отримати довідку банку, яка видається банком виключно особисто клієнту. Просить суд долучити до матеріалів справи банківську виписку від 14.05.2025 та врахувати її під час апеляційного розгляду справи.
Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів дійшла висновку про визнання поважними причин неподання доказів до суду першої інстанції та долучити до матеріалів справи вищевказані докази.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.     
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно довідки від 04.03.2024 № 1088 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №27/5 від 26.04.2024 встановлено та вважається, що бойове поранення головного сержанта 2 піхотного взводу 1 піхотної роти штаб-сержанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, яке отримано 25.04.2024 внаслідок бойового ураження з боку збройних сил російської федерації, в районі ведення бойових дій, а саме: с. Серебрянка, Бахмутського району, Донецької області, в результаті мінометного обстрілу, під час безпосередньої участі у бойових діях внаслідок бойового ураження та дій противника, під час захисту Батьківщини.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №117 від 25.04.2024 року ОСОБА_1 вибув у госпіталь м. Слов`янськ в зв`язку з пораненням.
В період з 26.04.2024 по 06.09.2024 безперервно після поранення перебував на стаціонарному лікуванні в різних закладах охорони здоров`я.
Позивач 31 липня 2024 року та 17 вересня 2024 року через свого представника направив на адресу відповідача запити з приводу надання інформації та нарахування і виплати позивачу додаткової винагороди за період з 26.04.2024 по 06.09.2024, який у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я в період з 26.04.2024 по 06.09.2024. До запитів додані медичні виписки та довідки про перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.
Не погоджуючись із діями відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, виходив із того, що позивач не надав до суду в підтвердження своїх позовних вимог належних та допустимих доказів неправомірних дій відповідача при нарахуванні йому додаткової винагороди.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (надалі - Закон України №2232-XII).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого в подальшому була неодноразово продовжена та наразі триває.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XІІ (далі - Закон № 2011-XII) регулює основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту, гарантії в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.
Відповідно до статті Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх з службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошеве та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до п.2-3 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з абз.1-2 п.4 статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
З метою виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Згідно з п. 1 Постанови № 168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до п.5 Постанови № 168 вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.
01.04.2022 до Постанови №168 внесені зміни, якими передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Порядок виплати військовослужбовцям грошового забезпечення у разі поранення регламентовано Розділом XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.
Відповідно до абз.4 п. 11 Розділу 34 Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Згідно з п. 12 Розділу 34 Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується відповідно до наказу командира військової частини за період перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем до суду першої інстанції надано довідку фінансово-економічної служби військової частини «Про розміри виплат додаткової винагороди з розрахунку 100000 гривень на місяць для лікування внаслідок отриманого поранення, яке пов`язане із захистом Батьківщини, за період з 25 квітня 2024 року по 31 жовтня 2024 року» від 05 грудня 2024 року №3213, згідно якої штаб-сержант ОСОБА_1 отримав наступні виплати:
- за період лікування з 25.04.2024 по 30.04.2024 - 20 000,00 грн. (наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 194 від 04.08.2024 року);
- за період лікування з 01.05.2024 по 31.05.2024 - 100 000,00 грн. (наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 194 від 04.08.2024 року);
- за період лікування з 01.06.2024 по 30.06.2024 - 100 000,00 грн. (наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 194 від 04.08.2024 року);
- за період лікування з 01.07.2024 по 31.07.2024 - 100 000,00 грн. (наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 194 від 04.08.2024 року);
- за період лікування з 01.08.2024 по 31.08.2024 - 100 000,00 грн. (наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 237 від 04.09.2024 року);
- за період лікування з 01.09.2024 по 30,09.2024 - 100 000,00 грн. (наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 276 від 04.10.2024 року). Загальна сума: 520 000,00 грн.
Щодо доводів апелянта про те, що вищевказана довідка не є належним доказом на підтвердження факту перерахування коштів позивачу, колегія суддів зазначає таке.
Довідка від 05.12.2024 №3213 видана на підставі розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 . Також у довідці зазначено, що виплата додаткової винагороди здійснювалася після отримання документів, які підтверджували перебування ОСОБА_1 на лікуванні в зв`язку з пораненням.
Крім цього, у графі «дата виплати додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн на місяць» чітко зазначено дні, місяці та роки, коли здійснено виплату додаткової винагороди на підставі наказів від 04.08.2024 №194, від 04.09.2024 №237, від 04.10.2024 №276, від 05.11.2024 №311.
Здійснивши аналіз поданих відповідачем доказів, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не порушив права позивача, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази порушення прав позивача на отримання додаткової винагороди у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) пов`язаним із захистом Батьківщини.
Крім того, суд апеляційної інстанції здійснивши аналіз поданої представником позивача банківської виписки від 14.05.2025 встановив, що ОСОБА_1 нараховано на банківський рахунок 22.08.2024 суму у розмірі 258    709,68 грн, 29.09.2024 - 161    290,32 грн, 23.10.2024 - 100    000,00 грн, а також 22.11.2024 - 76    667,67 грн, що разом становить 596    666,67 грн.
Зазначена сума 596 666,67 співпадає із сумою, яка визначена у довідці від 05.12.2024 №3213. (а.с.91). 
Таким чином, вищевказаними обставинами спростовуються доводи позивача про не перерахування (зарахування на його рахунок) коштів.
Отже, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що виплата додаткової грошової винагороди позивачу за період з 26.04.2024 по 06.09.2024 є безпідставною, оскільки зазначена винагорода вже повністю виплачена позивачу. Відповідач за вказаний період провів з позивачем всі належні розрахунки, про що надав до суду першої інстанції відповідні докази.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства  України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Суд зазначає, що цьому кореспондує і обов`язок позивача підтвердити доводи, на які він посилається в обґрунтування позовної заяви та власної позиції.
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства  України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року у справі №580/9369/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя - доповідач                                                                                                 О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                             Є.О.Сорочко

                                                                                                 Є.В.Чаку