Унікальний номер справи 752/14063/24
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/9594/2025
Головуючий у суді першої інстанції Ж.І. Кордюкова
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
 
Постанова
Іменем    України
 
20 серпня    2025 року                                                                                          місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
 
головуючого  Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 
 
сторони
 
позивач                    Акціонерне товариство «Перший український міжнародний 
                                 банк»   
відповідач               ОСОБА_1 
 
розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіїського районного суду м. Києва від 21 лютого 2025 року, ухвалене у складі судді Кордюкової Ж.І., в приміщенні Голосіївського  районного суду м. Києва, 
 
в с т а н о в и в :
 
Акціонерне товариство«Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ») звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 15.05.2015 на підставі укладеного кредитного договору №26256019553686 відповідачу була видана кредитна карта з кредитним лімітом у розмірі 1000 грн, який в подальшому було збільшено до 44 100 грн.
Відповідач не виконує свої зобов`язання за укладеним кредитним договором, внаслідок чого станом на 30.04.2024 його заборгованість перед банком становить 68 852,84 грн., з яких 44 088,69 - заборгованість за кредитом, 24 764,15 грн. - заборгованість за процентами.
Банком відповідачу направлено письмову вимогу про сплату заборгованості, однак у наданий строк заборгованість не погашена.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2025 року позовні вимоги АТ «ПУМБ» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 26256019553686 від 15.05.2015 в сумі 68 852, 84 грн., судові витрати в розмірі 1211, 20 грн.
Не погодившись із рішенням суду в частині стягнення заборгованості за відсотками,  відповідач подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи при вирішенні спору, а також на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, у зв`язку із чим просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з неї заборгованості за процентами.  
В обґрунтування доводів поданої скарги апелянт зазначає, що матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач ознайомилась з Публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та погодилася з нею. Роздруківка з сайту позивача не може бути належним доказом,  оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні  зміни в умови та правила споживчого кредиту, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 і не спростовано позивачем при розгляді справи. 
У  зв`язку з тим, що апелянт не мала можливості повністю ознайомитись з позовними вимогами позивача, а також перевірити правильність проведеного розрахунку позовних вимог, залучити фахівця щодо перевірки правильності розрахунку позовних вимог, суд помилково врахував визнання апелянтом позову.
Звертає увагу апеляційного суду також на ту обставину, що судом також не враховано при ухваленні рішення дію чинного з 02.07.2023 п. 7.1 - розділу IV (Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування № 1734- VІІІ від 15.11.2016, яким передбачено, що у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення чи скасування, грошові зобов`язання за укладеними до 24.02.2022 з фінансовими установами договорами про споживчий кредит підлягають обов`язковій реструктуризації, а також зазначено порядок такої реструктуризації та умови, які повинні бути дотримані.
Апелянт зауважує, що нею було підписано лише заяву  від 15.05.2015, в якій зазначено, що базова процентна ставка по кредиту становить 46 % річних. На інші розміри процентної ставки по кредиту, наведені позивачем у розрахунках заборгованості за договором від 15.05.2015, а також на інший кредитний ліміт відповідач своєї згоди не давала.  
Позивач АТ «ПУМБ» своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.          
У відповідності до вимог частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, а також його ціну, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Так, у відповідності до положень частин другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із частинами першою, другою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до частини першої та другої статті 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Задовольняючи позовну заяву в повному обсязі, суд виходив з того, що між сторонами 15.05.2015 був укладений кредитний договір, умови якого визначені сторонами в пропозиції укласти договір карткового рахунку, яку було підписано обома сторонами.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не може погодитися виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2015 ОСОБА_1 звернулася до АТ «ПУМБ» з пропозицією укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта), відповідно до умов якого остання запропонувала ПАТ «ПУМБ» та ПрАТ «УАСК «Аска-життя», укласти з нею договір карткового рахунку та в рамках якого відкрити картковий рахунок на її ім`я, випустити на її ім`я платіжну картку міжнародної платіжної системи в межах максимально погодженої суми, яка не перевищує 50 000 грн.
Відповідно до даної пропозиції сторони погодили, що ОСОБА_1 видано кредитну картку на загальні споживчі цілі з лімітом овердрафту у розмірі 1000 грн. з процентною ставкою за користування кредитними коштами - 46% річних, строком на 60 місяців. У подальшому, кредитний ліміт був збільшений до 44 100 грн.
15.05.2015 ОСОБА_1 отримала платіжну картку № НОМЕР_1 , про що останньою складена відповідна розписки.
Згідно п.9.1.5 Розділу 9 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що Сторони дійшли згоди, що при визначенні розміру Кредитного ліміту згідно «Умов надання «Автоматичного Овердрафту з фіксованою сумою» та «Автоматичного овердрафту»» (Додаток 2 до цього Договору), Банк керується внутрішніми нормативними документами Банку та чинним законодавством України. При цьому Клієнту може бути встановлено лише один ліміт Овердрафту на умовах надання «Автоматичного овердрафту» або «Автоматичного Овердрафту з фіксованою сумою» на розсуд Банку. Розмір Кредитного ліміту, встановлений Банком, повідомляється Клієнту шляхом надсилання йому SMS - повідомлення на номер мобільного телефону, що зазначений Клієнтом у Заяві на приєднання. У разі незгоди Клієнта із встановленим Банком розміром Кредитного ліміту, Клієнт на протязі 21 (дадцять одного) календарного дня повинен звернутися у відділення Банку, в якому була оформлена Заява на приєднання та подати письмову заяву про це. У випадку, якщо Клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду з розміром встановленого Кредитного ліміту та/або здійснив першу Платіжну операцію та скористався Кредитним лімітом після отримання вказаного SMS повідомлення Банку, згода Клієнта з умовами надання Овердрафту вважається підтвердженою.
Згідно з випискою з особового рахунку відповідача за період з 15.05.2015 по 30.04.2024 відповідач користувалася кредитними коштами
Позивач направив письмову вимогу від 01.05.2024 № КНО-44.2.2/196 відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем не погашено.
Згідно з розрахунку, зробленого позивачем, відповідач станом на 30.04.2024 має заборгованість за договором № 26256019553686 від 15.05.2015 в сумі 68 852,84 грн., з яких 44 088,69 - заборгованість за кредитом, 24 764,15 грн. - заборгованість процентами.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договору приєднання були розроблені АТ «ПУМБ», то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Так, пред`являючи вимоги про стягнення кредиту, банк просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума заборгованості за кредитом), яку фактично отримав в борг позичальник, стягнути заборгованість за процентами.
Однак, колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги, та вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач ознайомився з публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та погодився з нею.
Роздруківка з сайту позивача не може бути належним доказом,  оскільки вони не підписані позичальником, ці докази повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Тарифи банку й в Умови та Правила споживчого кредитування.
В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача можуть будь-коли змінюватися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.
За таких обставин без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком витяги не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у  постанові  від 03 липня 2019 року, прийнятій у справі №342/180/17-ц (провадження №14-131цс19), за результатами перегляду в касаційному порядку рішень судів першої та апеляційної інстанції, ухвалених за наслідками розгляду спору у подібних правовідносин.
Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 03 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, вбачається, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі є хибним.
За відсутності погодження між сторонами істотних умов щодо порядку та строку сплати відсотків за користування кредитними коштами, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню фактично отримані та використані позичальником кошти, які останньою у добровільному порядку повернуті не були.
Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ»  заборгованості за процентами підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову АТ «ПУМБ»   в цій частині вимог. 
Рішення суду першої інстанції в частині стягнення  з відповідачки заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а тому його законність та обґрунтованість у цій частині не перевіряється судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання до суду позовної заяви у цій справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.,  при цьому позивачем недоплачено судовий збір у розмірі 1 089,07 грн.
Апелянтом за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Таким чином, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення в частині стягнення заборгованості за відсотками, то судові витрати понесені заявником у суді першої інстанції у вигляді сплаченої суми судового збору та стягнуті з відповідача на користь позивача підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1 938, 93 грн. (44088,69х3028/68852,84).
 Зважаючи на ту обставину, що АТ «ПУМБ» не сплачено у повному обсязі судовий збір при подачі позову до суду, отже з нього на користь держави підлягає стягненню сума недоплаченого судового збору у розмірі 1 089,07 грн.
Враховуючи задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , на її користь підлягає стягненню з позивача судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 306, 88 грн.   (1 089,07х150%х0,8).  
 
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості по процентам у розмірі 24 764, 15 грн., судового збору у розмірі 1 211, 20 грн. та в частині повернення  Акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк» з державного бюджету частини сплаченого судового збору у розмірі 1 211,20 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту. 
Акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк» відмовити у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості про процентам у розмірі 24 764, 15 грн., зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором з 68 852, 84 грн  до 44 088, 69 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1   на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду у розмірі 1 938, 93 грн.
Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь держави судовий збір у розмірі 1 089,07 грн. 
Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1 306, 88 грн. 
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

 
Судді
                                                                                           Л. Д.  Поливач
 
                                                                                           А. М.  Стрижеус
 
                                                                                           О. І.  Шкоріна