ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 р. 	Справа № 440/4330/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 01.05.25  по справі № 440/4330/25
за позовом                ОСОБА_1  
до               Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                     
про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову у призначенні пенсії №163750021430 від 12 лютого 2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 з 25 січня 2023 року пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Позов обґрунтований тим, що позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком як потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянуто заяву позивача та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №163750021430 від 12 лютого 2025 року, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з відсутністю тривалості проживання в зоні гарантованого добровільного відселення. З вказаним рішенням позивач не погоджується, вважаючи, що наявний страховий стаж роботи та період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення підтверджуються наданими ним документами.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги посилався на норми частин третьої та четвертої статті 15 Закону №796-ХІІ, якими передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Так, довідкою від 14.02.2023, виданою Луганською селищною радою Житомирської області підтверджується, що ОСОБА_1 був зареєстрований та постійно проживав у селі Жеревці Коростенського (Луганського) району Житомирської області з 26.04.1986 по 13.05.1987, з 20.05.1989 по 21.05.1991. Крім цього, відповідно до архівного витягу трудового архіву Луганської селищної ради ОСОБА_1 02.10.1986 прийнято на роботу та звільнено 15.05.1987. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, село Жеревці Лугинського району Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС. Позивачем до заяви про призначення пенсії додано довідку про період його проживання в населеному пункті, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення і копію посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак відповідачем порушено його право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку. Отже, відповідачем не взято до уваги довідку від 14.02.2023, яка підтверджує факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 13.05.1987, з 20.05.1989 по 21.05.1991. Посилався на наявність у нього посвідчення особи, яка є потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС, 3 категорії серії Б, яке на його думку, не могло бути видано особі, яка проживала у зоні гарантованого добровільного відселення менше трьох років. Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі №440/3845/23, яке набрало законної сили 11 серпня 2023 року (реєстраційний номер в ЄДРСР 110798250), встановлено наступні обставини справи, які в силу положень частини четвертої статті 78 КАС України, не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.
Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 25 січня 2023 року із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та надав наступні документи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 ; - трудову книжку НОМЕР_2 ; трудову книжку НОМЕР_3 ; трудову книжку НОМЕР_4 ; військовий квиток серії НОМЕР_5 ; диплом НОМЕР_6 ; витяг з Єдиного реєстру страхувальників для фізичних осіб-підприємців; довідку ОК-5; довідку про трудовий стаж та нарахування заробітної платив колгоспі "Шевченка" від 16 січня 2023 року № 02/01-11,2 видану комунальною організацією "Спільна архівна установа Полтавського району"; довідку про трудовий стаж №5 від 18.01.2023 видану трудовим архівом Лугинської селищної ради; довідку про перебування на обліку в Полтавському районному центрі зайнятості № 1650/029 від 13.01.2023; виписку з особового рахунку застрахованої особи № НОМЕР_7 .
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення №163750021430 від 02 лютого 2023 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу — 24 років (30-6), визначеного статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та період проживання в зоні радіоактивного забруднення станом на 01 січня 1993 року становить 7 місяців 12 днів, що не дає право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років. До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи: період роботи з 01.04.2000 по 15.06.2000 в ЗАТ "Кашубівка" по довідці ОК-5, оскільки відсутній запис в трудовій книжці за цей період роботи; період роботи з 22.08.2001 по 20.09.2001 та період з 22.09.2001 по 20.10.2001, оскільки це робота в фермерському господарстві, де відсутні договори та підтвердження даними персоніфікованого обліку про сплату страхових внесків за цей період; період роботи в Російській федерації з 27.01.2004 по 19.01.2015 згідно запису в трудовій книжці НОМЕР_4 , в зв`язку з припиненням з Росією 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі №440/3845/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову у призначенні пенсії №163750021430 від 02.02.2023. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.01.2023 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої у цьому рішенні. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі № 440/3845/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянуто заяву гр. ОСОБА_1 від 25 січня 2023 року та прийнято рішення № 163750021430 від 16 серпня 2023 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв`язку з відсутністю необхідної кількості років проживання в зоні гарантованого добровільною виселення та у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.
Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з позовом. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі №440/19023/23, яке набрало законної сили 22 травня 2024 року (реєстраційний номер в ЄДРСР 118142329), адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 163750021430 від 16 серпня 2023 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 22 вересня 2001 року по 20 жовтня 2001 року та з 27 січня 2004 року по 15 січня 2015 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням / перерахунком пенсії від 25 січня 2023 року; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі №440/19023/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянуто заяву гр. ОСОБА_1 від 25 січня 2023 року та прийнято рішення № 163750021430 від 12 лютого 2025 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв`язку з відсутністю тривалості проживання в зоні гарантованого добровільного відселення. 
Вказане рішення обґрунтоване тим, що: пенсійне забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи реалізується відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ. Згідно статті 55 Закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Відповідно до абзацу 4 частини другої статті 55 Закону №796 до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у ній зоні не менше 3 років, що дає право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. (30 років - 6 років = 24 роки). Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Відповідно до пункту 2.22 розділу 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (зі змінами від 19 грудня 2023 року), для підтвердження інформації про місце проживання особи може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні". Відповідно до абзацу 7 підпункту 7 пункту 2.1 розділу 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонді України 25 листопада 2005 року № 22-1 (зі змінами від 19 грудня 2023 року), при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону №796 до заяви про призначення пенсії надаються документи, які підтверджують особливий статус особи, зокрема: для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забрудненню, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують періоди постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення; для  осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані  органами місцевою самоврядування. Гр. ОСОБА_1 звернувся до управління 25 січня 2023 року із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальним захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та надав наступні документи: трудову книжку; довідку про місце проживання; посвідчення постраждалого від ЧАЕС; паспорт, код; військовий квиток: диплом: довідки про роботу. Аналіз наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу (довідка ОК-5) показує, що загальний страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 25 років 02 місяці, якого достатньо для призначення пенсії за віком. Тривалість проживання в зоні гарантованого добровільного відселення становить 02 роки 09 місяців 27 дні, станом на 01 січня 1993 року становить 02 роки 09 місяців 27 днів, що не дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку (необхідно 3 роки проживання). Не зараховано до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення період з 01 березня 1991 року по 28 травня 1991 року згідно довідки №165 від 14 лютого 2023 року, оскільки згідно трудової книжки від 01 квітня 1991 року НОМЕР_3 з 01 березня 1991 року гр. ОСОБА_1 працював в колгоспі ім. Шевченка Полтавської області . 
Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх необгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 року.
Частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Пенсійне забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, реалізується відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ
Згідно із частиною першою статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема потерпілі від Чорнобильської катастрофи: які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
В примітці до пункту 2 частини першої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. 
Відповідно до частини третьої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796 призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Отже, з аналізу наведених норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII слідує, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення, мають право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, у тому числі у період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання в цей період. У разі дотримання такої умови вік виходу на пенсію зменшується на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. Призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Тобто норми спеціального закону - Закону №796-XII застосовуються субсидіарно із нормами загального Закону №1058-ІV, доповнюють і конкретизують їх.
Судовим роглядом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення / перерахунок пенсії від 25 січня 2023 року, у якій просив призначити пенсію за віком як потерпілому від Чорнобильської катастрофи.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянуто заяву позивача від 25 січня 2023 року та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №163750021430 від 12 лютого 2025 року, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з відсутністю тривалості проживання в зоні гарантованого добровільного відселення.
Вказане рішення обґрунтоване тим, що аналіз наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу (довідка ОК-5) показує, що загальний страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 25 років 02 місяця, якого достатньо для призначення пенсії за віком. Тривалість проживання в зоні гарантованого добровільного відселення становить 02 роки 09 місяців 27 дні, станом на 01 січня 1993 року становить 02 роки 09 місяців 27 днів, що не дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку (необхідно 3 роки проживання). Не зараховано до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення період з 01 березня 1991 року по 28 травня 1991 року згідно довідки №165 від 14 лютого 2023 року, оскільки згідно трудової книжки від 01 квітня 1991 року   НОМЕР_3 з 01 березня 1991 року гр. ОСОБА_1 працював в колгоспі ім. Шевченка Полтавської області.
У позовних вимогах позивач просить зобов`язати відповідача призначити йому з 25 січня 2023 року пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Надаючи оцінку підставі незарахування відповідачем до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення період з 01 березня 1991 року по 28 травня 1991 року згідно довідки №165 від 14 лютого 2023 року, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку зокрема потерпілим від Чорнобильської катастрофи:
для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;
для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;
для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
У пункті 2.22 Порядку №22-1 зазначено, що для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні".
Таким чином, до заяви про призначення пенсії за віком (зі зменшенням пенсійного віку) потерпілими від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи про проживання, зокрема, документи, що видані органами місцевого самоврядування.
Учасниками справи не заперечується та матеріалами справи підтверджується, що до заяви за призначенням / перерахунком пенсії від 20 листопада 2023 року позивачем додано, окрім трудової книжки, довідку №ВП-2784 від 31 березня 1993 року, видану Житомирською обласною державною адміністрацією, та довідку №165 від 14 лютого 2023 року, видану Виконавчим комітетом Лугинської селищної ради Жеревецького старостинського округу (а.с. 54).
Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 01 квітня 1991 року позивач з 01 березня 1991 року прийнятий в члени колгоспу ім. Шевченка Полтавської області на посаду шофера та 03 квітня 1999 року звільнений із членів колгоспу та вказаної посади (а.с. 32-41).
Згідно з довідкою №165 від 14 лютого 2023 року, виданою Виконавчим комітетом Лугинської селищної ради Жеревецького старостинського округу /а.с. 54/, ОСОБА_1 дійсно постійно був зареєстрований та постійно проживав у с. Жеревці Коростенського (Лугинського) району Житомирської області з 26 квітня 1986 року по 13 травня 1987 року та з 20 травня 1989 року по  21 травня 1991 року. Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року село Жеревці Лугинського району Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 807-ІХ від 17 липня 2020 року територія ліквідованого Лугинського району увійшла до Коростенського району Житомирської області
Відповідно до довідки №ВП-2784 від 31 березня 1993 року, виданої Житомирською обласною державною адміністрацією, ОСОБА_1 постійно проживав на території зони гарантованого добровільного відселення на день аварії не менше трьох років.
Отже, трудова книжка позивача та довідка №165 від 14 лютого 2023 року містять суперечливі відомості, а саме: згідно трудової книжки від 01 квітня 1991 року   НОМЕР_3 з 01 березня 1991 року гр. ОСОБА_1 працював в колгоспі ім. Шевченка Полтавської області, а згідно довідки №165 від 14 лютого 2023 року позивач проживав у с. Жеревці Коростенського (Лугинського) району Житомирської області, зокрема з 20 травня 1989 року по 21 травня 1991 року.
Таким чином, у період реєстрації місця проживання позивача в с. Жеревці Коростенського (Лугинського) району Житомирської області з 01 березня 1991 року по 21 травня 1991 року позивач фактично працював в Полтавській області, що виключає можливість його фактичного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення- в с. Жеревці Коростенського (Лугинського) району Житомирської області.
Отже, станом на 1 січня 1993 року позивач не проживав і не працював у зоні гарантованого добровільного відселення терміном не менше 3 років, а тому правових підстав для зменшення пенсійного віку позивача та призначення пенсії за пунктом 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII він не має.
Наявність у позивача посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (3 категорія) серії НОМЕР_8 від 03 травня 1993 року, не є безумовною підставою, яка автоматично підтверджує право позивача на зменшення його пенсійного віку та призначення пенсії за пунктом 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII, оскільки положенням цієї норми чітко встановлені підстави, за яких пенсійний вік зменшується, а пенсія призначається зі зменшенням пенсійного віку - а зокрема "якщо особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років".
Аналогічні висновки у подібних спірних правовідносинах викладені у постанові Верховного Суду від 18 березня 2025 року у справі №460/27065/23.
Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову у призначенні пенсії №163750021430 від 12 лютого 2025 року прийнято на підставі, у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, та з урахування всіх обставин, що мають значення його прийняття, а тому є правомірним.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Стосовно доводів апелянта про те, що посвідчення особи, яка є потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС, не могло бути видано особі, яка проживала у зоні гарантованого добровільного відселення менше трьох років, колегія суддів вказує на їх безпідставність, оскільки наявність посвічення не є безумовною підставою для призначення пенсії зі зменшенням віку. Між тим, правомірність/неправомірність видачі посвідчення позивачу не є предметом даного спору. 
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 по справі № 440/4330/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.Б. Русанова    В.А. Калиновський