КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/10719/2025
Справа № 2-454/13
 
П О С Т А Н О В А

 
Іменем       України
 
04 липня 2025 року                                                                                                    
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач),  Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області, постановлену у складі судді Рукас О.В. в м. Вишгород 31 березня 2025 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення коштів за розпискою,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,
 
в с т а н о в и в :
                                    
В березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою, просила поновити їй строк на звернення до суду, скасувати заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 березня 2013 року та призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження з належним повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи.
 
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 31 березня 2025 року заяву  повернуто заявнику.
 
ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 31 березня 2025 року та направити справу для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду, заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано три дні для усунення недоліків. Однак станом на день постановлення оскаржуваної ухвали суду ОСОБА_1 не отримувала жодних процесуальних документів від Вишгородського районного суду Київської області. 
Звертала увагу, що 01 квітня 2025 року до її поштової скриньки працівниками поштового зв`язку було вкинуто два повідомлення про необхідність з`явитися до поштового відділення 07330 для отримання поштового відправлення. В той же день ОСОБА_1 з`явилась до відділення Укрпошти, однак їй було повідомлено, що будь-яких поштових відправлень на її ім`я від суду не надходило. 
З метою з`ясування дійсних обставин справи представником ОСОБА_1 - адвокатом Гапекою Т.В. було скеровано адвокатські запити до АТ «Укрпошта» та суду для з`ясування обставин направлення копії ухвали від 12 березня 2025 року.
Згідно відповіді Вишгородського районного суду Київської області, копія ухвали від 12 березня 2025 року направлена 17 березня 2025 року з трекномером поштового відправлення 0601123288215. Після отримання вказаної інформації було здійснено пошук відправлення за вказаним номером поштового відправлення на сайті Укрпошти, за інформацією відстеження поштового відправлення вбачається, що лише 02 квітня 2025 року було зроблено відмітку про повернення поштового відправлення адресату. 
Отримати інформацію від АТ «Укрпошта» про причини невручення поштового відправлення та неповідомлення отримувача про наявність рекомендованого листа станом на день звернення з апеляційною скаргою отримати не вдалося, оскільки відповідь на адвокатський запит не надходила.
Зазначала, що аналіз норм чинного законодавства України свідчить про те, що судове рішення вважається врученим зокрема у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Як слідує з відомостей про відстеження поштового відправлення, то відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання була проставлена лише 02 квітня 2025 року, тобто саме з 02 квітня 2025 року розпочався перебіг строку на виконання вимогу ухвали суду від 12 березня 2025 року, та який закінчився 07 квітня 2025 року з урахуванням вихідних днів.
Однак, як свідчить зміст оскаржуваної ухвали, заява ОСОБА_1 була повернута 31 березня 2025 року, тобто до проставлення відповідної відмітки поштовим оператором та до спливу строку на усунення недоліків, що є нічим іншим як порушенням процесуальних прав ОСОБА_1 , позбавлення її права на доступ до суду та відновлення своїх порушених прав та свідчить про очевидну зацікавленість та упередженість суду першої інстанції, що проявилось у передчасності винесення процесуальних рішень з грубим порушенням норм процесуального права та без дотримання процесуальних строків.
 
Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПКК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
 
Повертаючи заяву про перегляд заочного рішення заявнику ухвалою від 31 березня 2025 року, суд першої інстанції виходив із того, що станом на час постановлення ухвали від ОСОБА_1 не надходило жодних заяв, клопотання, у тому числі про усунення недоліків заяви про перегляд заочного рішення, таким чином, у встановлений судом строк, у тому числі наданий для відправки процесуальних документів засобами поштового зв`язку, відповідачем не було усунуто недоліки заяви, визначені в ухвалі суду від 12 березня 2025 року. 
 
Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, враховуючи таке.
 
Відповідно до ст. 285 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: 1) найменування суду, який ухвалив заочне рішення; 2) ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобу зв`язку, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; 4) посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; 5) клопотання про перегляд заочного рішення; 6) перелік доданих до заяви матеріалів. Заява про перегляд заочного рішення підписується особою, яка її подає. До заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів, крім випадків, якщо така заява подається в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання заяви в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. До заяви про перегляд заочного рішення, поданої представником відповідача, додається довіреність або інший документ, який підтверджує його повноваження.
До заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.
До заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник.
До неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення, а також до заяви, поданої особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
 
Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, внесе у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошову суму у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12 березня 2025 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення була залишена без руху і надано можливість заявнику виправити недоліки в строк три дні з дня вручення ухвали. Зазначено, що відповідачу потрібно усунути недоліки заяви, надавши підтвердження сплати судового збору в розмірі 605,60 грн., у разі неусунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається відповідачу. 
 
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 31 березня 2025 року заяву визнано неподаною та повернуто заявнику.
 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд враховує наступне.
 
Повернення заяви з тих підстав, що заявник не усунула недоліки, що викладені в ухвалі суду про залишення заяви без руху, можливе лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилася з її змістом, але ухилилася від виконання вимог, указаних в ухвалі.
 
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).
 
Відповідно до ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
 
З наявного в матеріалах справи трекінгу поштового відправлення з номером 0601123288215, яким направлено копію ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 12 березня 2025 року про залишення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без руху, вбачається, що 25 березня 2025 року мала місце невдала спроба вручення (а. с. 57).
 
Таким чином, станом на день постановлення оскаржуваної ухвали у суду першої інстанції були відсутні відомості про вручення ОСОБА_1 копії ухвали від 12 березня 2025 року про залишення заяви без руху, з огляду на те, що відмітка Укрпошти про невдалу спробу вручення поштового відправлення в розумінні ч. 6 ст. 272 ЦПК України не свідчить про вручення адресату судового рішення.
 
В постанові Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі № 725/7357/21 зазначено, що за змістом пункту 4 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Тож, наведена норма права дає підстави вважати, що врученим судове рішення вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.
 
До апеляційної скарги надано трекінг поштового відправлення з номером 0601123288215 з оновленими даними, згідно якого 02 квітня 2025 року одержувач був відсутній за вказаною адресою.
 
Таким чином, проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність адресата за вказаною адресою підтверджує вручення ОСОБА_1 копії ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 12 березня 2025 року лише 02 квітня 2025 року
 
Відповідно до статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
 
Враховуючи викладене, встановлений ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12 березня 2025 року триденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги розпочався 03 квітня 2025 року та спливав 07 квітня 2025 року включно, з урахуванням вихідних днів.
 
Постановляючи ухвалу про повернення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення до спливу цього строку, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про визнання заяви неподаною та повернення її заявнику з підстав, передбачених ст. 185 ЦПК України.
 
Аналогічні правові висновки щодо застосування ч. 6 ст. 272 ЦПК України при вирішенні питання щодо перебігу процесуального строку для усунення недоліків заяви викладені в постанові Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі № 128/240/20 (провадження № 61-10183св24).
 
Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п. 29).
 
При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
 
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).
 
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).
 
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).
 
Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, апеляційний суд вважає, що підстави для залишення позовної заяви без руху та в наступному її повернення були відсутні, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов передчасного та помилкового висновку про повернення заявнику позовної заяви з підстав, передбачених ст. 185 ЦПК України.
 
Апеляційний суд приходить до висновку, що повернення заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права учасника справи на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
 
Виходячи із вищевикладеного, ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 31 березня 2025 року про повернення заяви про перегляд заочного рішення заявнику не можна вважати належно мотивованою та такою, що постановлена із додержанням норм процесуального права.
 
Разом із тим, апеляційний суд відхиляє як нічим не підтверджені припущення доводи апеляційної скарги про очевидну зацікавленість та упередженість суду першої інстанції, що проявилось у передчасності винесення процесуальних рішень.
 
Відповідно до приписів п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
 
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.
 
Керуючись ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,
 
 п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.
Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 31 березня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді :                                                                                                            Кашперська Т.Ц.
 
                                                                                                                        Фінагеєв В.О.
 
                                                                                                                        Яворський М.А.