УХВАЛА
 
04 серпня 2025 року
м. Київ
 
справа № 756/14412/20
провадження № 61-9560ск25 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя, 
 
ВСТАНОВИВ :
У листопаді 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
08 травня 2024 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила суд у порядку поділу майна подружжя: виділити ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 87/100 частин та визнати за нею право власності на вказану частку в зазначеній квартирі; виділити відповідачу ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 13/100 частин та визнати за ним право власності на вказану частку в зазначеній квартирі; визнати за  ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Рeugeot», модель «Раrtner», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску.
30 вересня 2024 року Оболонський районний суд міста Києва позов ОСОБА_4 задовольнив частково. Визнав двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстрована на ОСОБА_2 , спільним майном подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 . У порядку поділу майна подружжя визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . У порядку поділу майна подружжя визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Визнав автомобіль марки «Рeugeot», модель «Раrtner», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, що зареєстрований на ОСОБА_2 , спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Рeugeot», модель «Раrtner», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску. Визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Рeugeot», модель «Раrtner», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску. У іншій частині позовних вимог - відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині поділу квартири, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Київський апеляційний суд своєю постановою від 11 червня 2025 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишив без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року - без змін.
24 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від
11 червня 2025 року, у якій просить змінити оскаржувані судові рішення в частині поділу майна подружжя, а саме: спірної квартири.
Касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
До касаційної скарги    ОСОБА_1  не додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
Разом з тим,    ОСОБА_1 подала до Верховного Суду клопотання, у якомупросить звільнити її відсплати судового збору. Клопотання мотивовано тим, що розмір судового збору за подання касаційної скарги перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу.
 
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З прохальної частини касаційної скарги вбачається, що судові рішення оскаржуються заявником в частині задоволених позовних вимог щодо визнання права власності на частки у спірній квартирі.
Згідно з пунктами 2, 9 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.
Дослідження документів у справі № 756/14412/20, які наявні в системі «Електронний суд», аналіз скарги та доданих до неї матеріалів, а також аналіз змісту судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, не дозволяють суду встановити ціну позову (спірної квартири), а тому неможливо встановити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру.
 
Таким чином, наразі Верховний Суд позбавлений можливості вирішити клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Як наслідок особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказати ціну позову, самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги (підтвердивши його розмір належними доказами зокрема, позовна заява з визначеною ціною позову станом на день її подання, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості нерухомого майна) за формулою: С = (А х 1% х 200%), де «А» - вартість спірного майна станом на час звернення з позовом, а «С» - остаточна сума судового збору за подання касаційної скарги.
 
Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.
 
У разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу (частина друга статті 393 ЦПК України). 
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 червня 2025 рокузалишити без руху.
 
Надати заявнику для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                    Є. В. Коротенко