ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 р.	Справа № 520/31019/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання  Труфанової К.М.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Департаменту патрульної поліції на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/31019/24
за позовом             ОСОБА_1      
до           Департаменту патрульної поліції                      
          про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 15.10.2024 №596 Про застосування до працівника УПП в Харківській області ДПП дисциплінарного стягнення;
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №2433 о/с від 24.10.2024 року;
- поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП з 24.10.2024 року;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24.10.2024 року;
- стягнути з Відповідача всі суми судових витрат.
          Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 15.10.2024 №596 "Про застосування до працівника УПП в Харківській області ДПП дисциплінарного стягнення".
Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №2433 о/с від 24.10.2024 року "По особовому складу".
Поновлено капрала поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП з 24.10.2024 року.
Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період вимушеного прогулу з 24.10.2024 р. по 07.04.2025 р. у розмірі 75702 (сімдесят п`ять тисяч сімсот дві) грн.
Рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 допущено до негайного виконання.
В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 р. та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Також, позивач, не погодившись із  рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій просить останнє скасувати в частині розміру стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за час вимушеного прогулу та прийняти нове, яким стягнути з відповідача компенсацію за час вимушеного прогулу в розмірі 214572,60 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просив апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 в частині задоволених позовних вимог залишити без змін.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 в частині відмови у позові залишити без змін.
          Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
          Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.           
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач проходив службу в поліції на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП.
30.08.2024 року т.в.о. начальника УПП в Харківській області ДПП Диняком Я.В. направлено доповідну записку вих. №10085/41/14/02-2024 на ім`я т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції Білошицького О.Г. за фактом невиходу на службу капрала поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП 29.08.2024 без поважних причин в умовах воєнного стану.
Наказом т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції № 1872 від 30.08.2024 призначено службове розслідування, утворено дисциплінарну комісію та відсторонено від виконання службових обов`язків позивача. Відповідно до пункту 5 вказаного наказу на період відсторонення від виконання службових обов`язків капралу поліції ОСОБА_1 необхідно знаходитися на робочому місці у відділі забезпечення діяльності УПП в Харківській області ДПП.
Наказом № 1978 від 12.09.2024 року продовжено строк проведення службового розслідування на 15 днів.
За результатами проведеного службового розслідування 25.09.2024 затверджено висновок.
Підставою для призначення службового розслідування, стали обставини надходження доповідної записки, відповідно до якої 29.08.2024р. капрал поліції ОСОБА_1 без поважних причин не вийшов на службу.
У зв`язку з відсутністю на службі без поважних причин капрала поліції ОСОБА_1 складено відповідний акт про відсутність на службі від 29.08.2024 № 1863вн/41/14/02-2024.
Так, в висновку службового розслідування та наказі про застосування дисциплінарного стягнення зазначено, що відповідно до наказів Департаменту патрульної поліції від 30.08.2024 № 1872 "Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків" та від 12.09.2024 № 1978 "Про продовження строку проведення службового розслідування" проведено службове розслідування за фактом невиходу на службу капрала поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в Харківській області ДПП) 29.08.2024 без поважних причин в умовах воєнного стану.
Під час службового розслідування встановлено, що капрал поліції ОСОБА_1 , поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП 29.08.2024 та 24.09.2024 був відсутній на службі без поважних причин, про що складено відповідні акти, що свідчить про вчинення - ним дисциплінарного проступку. Дні невиходу на службу капрала поліції ОСОБА_1 29.08.2024 та 24.09.2024 визнано прогулами.
Такими діями капрал поліції ОСОБА_1 порушив вимогу пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 6 та 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" (далі Дисциплінарний статут), підпунктів 1, 10 та 13 пункту 3.1 розділу ІІІ посадової інструкції поліцейського УПП в Харківській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 22.11.2018 № 5217, що виразилося в особистій недисциплінованості, порушенні Присяги працівника поліції щодо дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, підриві авторитету Національної поліції України, що є несумісним з подальшим проходженням служби.
Так, 29.08.2024 о 13.14 за допомогою месенджера "Telegram" на акаунт капрала поліції ОСОБА_1 (номер мобільного телефону, вказаний в акаунті НОМЕР_1 ) капітаном поліції ОСОБА_4 , шляхом направлення повідомлення, сповіщено капрала поліції ОСОБА_1 щодо заступання на службу 29.08.2024 із зазначенням часу проведення шикування перед зміною. На шикування особового складу, яке проводилося за адресою: АДРЕСА_1 :00 капрал поліції ОСОБА_1 не з`явився. О 18.41 капрал поліції ОСОБА_1 написав повідомлення капітану поліції ОСОБА_5 у месенджері "Telegram" з власного акаунту з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 зі змістом про те, що звернувся до лікаря стосовно зубного болю та буде знаходитися за адресою: АДРЕСА_2 . Після 21.00 капітаном поліції ОСОБА_4 сумісно з працівниками відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП (наряд № М-0015 у складі: капітана поліції ОСОБА_6 , старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП), здійснено виїзд за адресою проживання капрала поліції ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 , проте двері помешкання ніхто не відчинив. Крім цього, капітаном поліції ОСОБА_4 здійснено телефонний дзвінок капралу поліції ОСОБА_1 на номер мобільного телефону НОМЕР_2 (вказаний номер мобільного телефону капрал поліції ОСОБА_1 надав як свій другий контактний номер), проте останній на дзвінок не відповів.
Зазначені факти також указані в письмовому рапорті капітана поліції ОСОБА_6 , зареєстрованому 29.08.2024 за № 1864вн/41/14/02-2024.
Під час виїзду вдалось опитати сусідів, один з яких повідомив, що останній раз бачив капрала поліції ОСОБА_1 24.08.2024 та начебто у останнього було весілля.          
Відповідно, до графіку несення служби особовим складом батальйонів УПП в Харківській області ДПП на серпень 2024 року встановлено, що 29.08.2024 для несення служби в нічну зміну заступив особовий склад батальйону № 1 УПП в Харківській області УПП, проте капрал поліції ОСОБА_1 на службу не з`явився. В результаті чого, 29.08.2024 року о 22.00 капітаном поліції ОСОБА_4 у присутності: капітана поліції ОСОБА_9 , командира роти № 2 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП, майора поліції ОСОБА_10 , старшого інспектора-чергового відділу чергової служби УПП в Харківській області ДПП, капітана поліції ОСОБА_6 , старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП складено акт про відсутність на службі капрала поліції ОСОБА_1 від 29.08.2024 № 1863вн/41/14/02-2024.
Відповідно до розстановки сил та засобів роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП з 19.00 29.08.2024 до 07.00 30.08.2024 встановлено, що у розділі "Незаконно відсутні" зазначено: "відсутній з 29.08.2024, ОСОБА_1 ".
24.09.2024 року капрал поліції ОСОБА_1 без поважних причин не з`явився для несення служби до відділу забезпечення діяльності УПП в Харківській області ДПП, аргументувавши це тим, що вирішив піти до закладу охорони здоров`я з метою здачі аналізів.          
24.09.2024 року майором поліції Бондарем Іваном Миколайовичем , т.в.о. начальника відділу забезпечення діяльності УПП в Харківській області ДПП у присутності майора поліції Агаркова В. та капітана поліції Різник Катерини Юріївни , заступника начальника відділу чергової служби УПП в Харківській області ДПП складено акт про відсутність на службі капрала поліції ОСОБА_1 від 24.09.2024 № 2192вн/41/14/02-2024.
Судом встановлено, що у період з 24.08.2024 по 28.08.2024, з 18.09.2024 по 20.09.2024, з 21.09.2024 по 23.09.2024, з 25.09.2024 по 30.09.2024 позивач перебував на лікарняних.           
Матеріали службового розслідування містять довідку Комунального некомерційного підприємства "Міська Стоматологічна поліклініка №3" Харківського міської ради та відповідь надану на запит Т.в.о. начальника УПП в Харківській області ДПП, згідно з якою ОСОБА_1 , 2002 р.н. 29.08.2024 звертався до лікаря хірурга.
Крім того, в матеріалах справи наявна виписка поліклініки ДУ ТМО МВС України по Харківській області № 909 із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 відповідно до якої 24.09.2024 позивач перебував на огляді у лікарів терапевта та отоларинголога.     
Також дисциплінарною комісією встановлено, що наказом УПП в Харківській області ДПП від 23.07.2024 № 77 "Про застосування до працівника УПП в Харківській області ДПП дисциплінарного стягнення" капрала поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді зауваження.
Наказом Департаменту патрульної поліції № 596 від 15.10.2024 "Про застосування до працівника УПП в Харківській області ДПП дисциплінарного стягнення" до капрала поліції ОСОБА_1 поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Наказом Департаменту патрульної поліції   № 2433 о/с від 24.10.2024 року "По особовому складу" капрала поліції ОСОБА_1 поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП звільнено зі служби в поліції.
Позивач, вважаючи незаконними зазначені накази, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та  не доведеності відповідачем правомірності прийнятих   ним наказів. 
          Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2  ст. 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 (далі - Порядок №893).
Відповідно до частини першої статті 18 Закону №580-VIII (тут та надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (п.1); професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п.2).
Згідно з частинами першою та другою статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України". Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
За вимогами статті 64 Закону №580-VIII передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Поряд з цим, відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського, з-поміж іншого, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону (пункти 1, 2, 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту).
У відповідності до частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.
Відповідно до частини другої статті 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
За вимогами пункту 1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказ Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за № 1576/29706 (далі - Правила №1179) ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.
Пункт 5 розділу І Правил №1179 визначає, що поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.
У відповідності до пункту 1 розділу ІІ Правил №1179 передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати, тощо.
Звідси слідує, що Присяга працівника Національної поліції України є одностороннім усвідомлено вольовим публічним невідкличним зобов`язанням громадянина України: 1) вірно служити інтересам Українського народу; 2) дотримуватися Конституції та законів України; 3) поважати права і свободи людини, честь держави; 4) охороняти права і свободи людини, честь держави; 5) з гідністю вести високе звання поліцейського; 6) сумлінно виконувати службові обов`язки.
Інститут Присяги працівника Національної поліції України вже сам по собі призначений імперативно забезпечити зразкове та бездоганне дотримання публічним службовцем - поліцейським закону у повсякденній та службовій діяльності.
Верховний Суд у постанові від 07.03.2019 справа № 819/736/18 (пункт № 60) та у постанові від 05.03.2020 справа № 815/4478/16 (пункт № 48) встановив, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги.
Щодо порядку проведення службових розслідувань в органах поліції, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, то на підставі вимог частини десятої статті 14 Дисциплінарного статуту Національній поліції України він визначався Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 (далі - Порядок №893).
Пунктом 2 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Згідно з пунктом 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина перша статті 11 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Частиною першою статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
За приписами частин першої та третьої статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Таким чином, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків, зокрема, порушення службової дисципліни, невиконання чи неналежне виконання обов`язків поліцейського. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
Колегія суддів зазначає, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що види дисциплінарних стягнень повинні застосовуватися з урахуванням особливостей їх застосування в період дії воєнного стану, відповідно до ст. 29 Дисциплінарного статуту, виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.
Звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що питання про наявність підстав для застосування до особи дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування, а правова оцінка правильності рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна ґрунтуватися на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України, чи дійсно у діях працівника, якого притягнули до дисциплінарної відповідальності, є встановлені законом підстави для застосування певного виду дисциплінарного стягнення.
У свою чергу, суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями й документами.
Колегія суддів зазначає, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. 
У свою чергу, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, пропорційно тощо.
В контексті спірних правовідносин апеляційний суд має на меті підкреслити, що вчинення позивачем зазначеного проступку, слід оцінити в аспекті співмірності тяжкості вчиненого проступку та обраного відповідачем виду дисциплінарного стягнення.
Колегія суддів зауважує, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.
Однак, обраний вид дисциплінарного стягнення є найсуворішим, у зв`язку з чим, у відповідача був  обов`язок врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків, рівень кваліфікації та, з урахуванням встановлених обставин, дослідити необхідність накладення дисциплінарного стягнення, а в разі його накладення - обґрунтувати необхідність застосування конкретного його виду.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосоване до позивача дисциплінарне   стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є неспівмірним та занадто суворим відносно виявленим з його боку порушень,  а тому дійшов вірного висновку про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції від 15.10.2024 №596 "Про застосування до працівника УПП в Харківській області ДПП дисциплінарного стягнення" та наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №2433 о/с від 24.10.2024 року та поновлення капрала поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП з 24.10.2024 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Згідно із ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 р. затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (в подальшому Порядок № 100).
Відповідно до п. 2 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. Обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 р., проводиться виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку.
Згідно із п. 5 Порядку № 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Відповідно до п. 8 Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим або другим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Згідно з  довідкою ГУНП в Харківській області про доходи № 1952 ОСОБА_1 , кількість робочих днів за останні повні два місяці становить 61 день, середньоденна заробітна плата складає 458,80 грн.
Враховуючи, що час вимушеного прогулу позивача за період з 24.10.2024 р. по 07.04.2025 р. складає 165 календарних дня, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу складає 75702,00 грн (458,80 грн. х 165 робочих дня).
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги частково.
Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в  частині поновлення на посаді ОСОБА_1 .
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувані накази ГУНП в Харківській області прийнятті з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягають скасуванню, а позивач поновленню на посаді посаді поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП з 24.10.2024 року, зі стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 75702,00 гривень.
Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі       Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 року по справі № 520/31019/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача та відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 по справі № 520/31019/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено  24.06.2025 року