УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

10 липня 2025 року  
м. Київ
справа №320/9326/25
адміністративне провадження №К/990/28920/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу Кабінету Міністрів України
на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року
у справі №320/9326/25
за позовом ОСОБА_1 
до Кабінету Міністрів України, Міністерства освіти і науки України, 
треті особи: Національний університет «Одеська юридична академія», Одеський національний університет імені І.І. Мечникова 
про визнання протиправним та скасування розпорядження та наказу,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Кабінету Міністрів України, Міністерства освіти і науки України, треті особи - Національний університет «Одеська юридична академія», Одеський національний університет імені І.І. Мечникова, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України №111-р від           12 лютого 2025 року «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України №213 від                   13 лютого 2025 року «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

У подальшому, представником позивача подано до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову, у якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії Наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13 лютого 2025 року №213 до моменту набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України, треті особи: Національний університет «Одеська юридична академія» та Одеський національний університет ім. І.І. Мечникова про визнання протиправними та скасування Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 12 лютого 2025 року №111-р та Наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13 лютого 2025 року №213;

- заборони Міністерству освіти і науки України вчиняти дії, спрямовані на виконання пункту 3 Наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13 лютого 2025 року №213, а саме заборони здійснення переведення здобувачів вищої освіти та інших осіб, які навчаються в Національному університеті «Одеська юридична академія» та його відокремлених структурних підрозділів до Одеського національного університету імені І.І. Мечникова до моменту набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України, треті особи: Національний університет «Одеська юридична академія» та Одеський національний університет ім. І.І. Мечникова про визнання протиправними та скасування Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 12 лютого 2025 року №111-р та Наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13 лютого 2025 року №213;

- заборони Кабінету Міністрів України вчиняти дії, спрямовані на виконання пункту 8 Наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13 лютого 2025 року №213, а саме заборони здійснення передачі майна, що перебуває на праві господарського відання у Національного університету «Одеська юридична академія» та його відокремлених структурних підрозділів на баланс Одеського національного університету імені І.І. Мечникова до моменту набрання законної сили рішенням у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України, треті особи: Національний університет «Одеська юридична академія» та Одеський національний університет ім. І.І. Мечникова про визнання протиправними та скасування Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 12 лютого 2025 року №111-р та Наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13 лютого 2025 року №213;

- заборони Комісії з реорганізації Національного університету «Одеська юридична академія» вчиняти дії, спрямовані на виконання пункту 8 Наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13 лютого               2025 року №213, а саме заборони здійснення вивільнення працівників Національного університету «Одеська юридична академія» та її відокремлених структурних підрозділів до моменту набрання законної сили рішенням у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України, треті особи: Національний університет «Одеська юридична академія» та Одеський національний університет ім. І.І. Мечникова про визнання протиправними та скасування Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від               12 лютого 2025 року №111-р та Наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13 лютого 2025 року №213.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року, заяву задоволено частково.

Зупинено дію Наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13 лютого 2025 року №213 до моменту набрання законної сили рішенням у даній справі.

Заборонено Комісії з реорганізації Національного університету «Одеська юридична академія» вчиняти дії, спрямовані на виконання пункту 8 Наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13 лютого               2025 року №213, а саме заборонити здійснення вивільнення працівників Національного університету «Одеська юридична академія» та її відокремлених структурних підрозділів до моменту набрання законної сили рішенням у даній справі.

У задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову відмовлено.

Повний текст постанови складений та підписаний суддями 26 травня 2025 року.

Не погодившись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, Кабінет Міністрів України            02 липня 2025 року звернувся з касаційною скаргою та заявою про поновлення строку до Верховного Суду.

На обґрунтування поважності підстав пропуску строку скаржник зазначає, що копія постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року надійшла на його адресу 02 червня 2025 року.

Колегія суддів вирішуючи питання щодо поважності наведених підстав пропуску строку виходить із такого.

Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від                  22 грудня 2005 року №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року була ухвалена у відкритому судовому засіданні та набрала законної сили з дати її прийняття. Повний текст судового рішення був складений та підписаний суддями 26 травня 2025 року. Отже, останнім днем для звернення з касаційною скаргою в межах строку визначеного процесуальним законом був день 25 червня 2025 року. У свою чергу касаційну скаргу у даній справі було подано 02 липня 2025 року.

Проаналізувавши наведені у заяві підстави пропуску строку, колегія суддів дійшла висновку, що обставини пропуску строку, пов`язані з несвоєчасним отриманням копії постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року, підтверджуються належними і допустимими доказами.

Враховуючи викладене, а також положення вимог частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно з якими учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, Суд вважає, що підстави пропуску скаржником строку на касаційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України              (далі - КАС України) у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що судами першої і апеляційної інстанцій ухвалено оскаржувані судові рішення з неправильним застосуванням положень частин першої-третьою статті 492 Кодексу законів про працю та порушенням положень статей 150, 151, 308 КАС України та без урахування висновку Верховного Суду, викладеного в ухвалі від                     02 травня 2019 року у справі №9901/216/19 та висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 06 лютого 2019 року у справі №826/13306/18, від 24 вересня 2019 року у справі №640/6311/19, від 27 лютого 2020 року у справі №640/6177/19, від 18 березня 2020 року у справі №640/5674/19.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову через небезпеку заподіяння шкоди правам позивача.

Водночас скаржник вважає висновки судів про необхідність забезпечення позову передчасними, оскільки зроблені без належної оцінки співмірності застосованих заходів та їх відповідності меті інституту забезпечення позову.

Скаржник стверджує, що позивач не є особою, до якої застосовується пункт 6 Наказу Міністерства освіти і науки України від 13 лютого 2025 року №213 «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія», що свідчить про відсутність доказів, які б підтверджували порушене право позивача.

На думку скаржника, суди попередніх інстанцій жодним чином не встановили реального заподіяння шкоди позивачу та яким чином неприйняття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання судового рішення.

Зазначається, що пункт 8 Наказу Міністерства освіти і науки України від 13 лютого 2025 року №213 не передбачає вивільнення працівників, а лише зобов`язує Комісію попередити їх про реорганізацію та вжити інші організаційні заходи.

На думку скаржника, позивачем не надано жодних реальних доказів порушення власних трудових прав чи інтересів нормами оскаржуваних актів. Оскаржувані акти не забороняють позивачу працювати на своїй посаді, тому жодним чином не порушують його прав, свобод або інтересів.

Суди попередніх інстанцій не здійснили реальної оцінки співмірності та адекватності застосованих заходів забезпечення позову, оскільки під час розгляду справи не було встановлено наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, імовірність утруднення виконання судового рішення та характер таких утруднень.

Разом з тим, положення КАС України містять пряму заборону щодо зупинення дії актів Кабінету Міністрів України в межах вжиття заходів забезпечення позову. Формальна зміна формулювання заходів забезпечення не спростовує цього висновку і не змінює правових наслідків, а вказує лише на умисні спроби обійти пряму заборону закону.

Отже, в даному випадку вжиті судами заходи забезпечення позову фактично призводять до зупинення виконання акту Уряду України, що є порушенням положень процесуального закону.

Скаржник вказує на нерелевантність висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від          17 січня 2020 року у справі №461/3212/17, та застосованого в оскаржуваних судових рішеннях. На думку скаржника, суб`єктний склад, фактичні обставини, об`єкт і предмет правового регулювання у справі №461/3212/17 є відмінними від справи №320/9326/25, а тому висновки Верховного Суду у справі №461/3212/17 не можуть бути застосовані як приклад іншого правозастосування у межах даних правовідносин.

Верховний Суд у постанові від 24 вересня 2019 року у справі №640/6311/19 висловив позицію щодо співмірності заходів забезпечення позову заявленим вимогам, що включає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів. 

Аналогічна правова позиція щодо захисту реально порушених прав, а не тих, які ймовірно можуть бути порушені у майбутньому, викладена Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №826/13306/18.

Також у касаційній скарзі відповідач наводить практику Верховного Суду, викладену в ухвалі від 02 травня 2019 року у справі №9901/216/19 та постановах від 27 лютого 2020 року у справі №640/6177/19, від 18 березня 2020 року у справі №640/5674/19, які стосувалися подібних способів уникнення законодавчої заборони на застосування певних заходів забезпечення позову.

У прохальній частині касаційної скарги Кабінет Міністрів України просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття скарги до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою забезпечено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд ухвали Київського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року, з метою з`ясування правильного застосування положень частин першої-третьою статті 492 Кодексу законів про працю України, перевірки дотримання судами першої і апеляційної інстанцій положень статей 150, 151, 308 КАС України, а також необхідності врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 06 лютого 2019 року у справі №826/13306/18, від 02 травня 2019 року справа №9901/216/19, від 24 вересня 2019 року у справі №640/6311/19, від 27 лютого 2020 року справа №640/6177/19, від 18 березня 2020 року справа №640/5674/19.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Суд також звертає увагу на необхідності реєстрації учасників справи в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ЄСІТС). Відповідно до частини шостої статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, подає процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не визначено цим Кодексом.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З огляду на вищезазначене, враховуючи наявність особистого кабінету в інших учасників справи, запровадження на всій території України воєнного стану, а також з метою процесуальної економії, Суд рекомендує ОСОБА_1 зареєструватися у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».

Інструкція користувача Електронного суду розміщується на веб-сторінці технічної підтримки користувачів ЄСІТС за веб-адресою https://wiki.court.gov.ua.

Керуючись статтями 18, 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати поважними наведені Кабінетом Міністрів України підстави пропуску строку та поновити строк на касаційне оскарження ухвали Київського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від                  20 травня 2025 року у справі №320/9326/25.

2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі №320/9326/25 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства освіти і науки України, треті особи - Національний університет «Одеська юридична академія», Одеський національний університет імені І.І. Мечникова про визнання протиправним та скасування розпорядження та наказу.

3. Витребувати з Київського окружного адміністративного суду справу №320/9326/25.

4. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

5. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

6. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Я.О. Берназюк

Судді                                                                                                    С.М. Чиркін

                                                                                                    В.М. Шарапа