КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №33/824/3401/2025
справа №753/5005/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року                                                                                                м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 20 травня 2025 року
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-
 
встановив:
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №256532 від 26 лютого 2025 року, ОСОБА_1 26 лютого 2025 року о 00:30 годині у м. Києві, проспект Григоренка, 41, керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, блідий покрив обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та у лікаря-нарколога водій відмовився. Порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 20 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на корить держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на статті 1, 7, 130, 251, 280 КУпАП, статті 62, 129 Конституції України, статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постанову Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14.
Вказує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Жодних доказів, які б поза розумним сумнівом, свідчили про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, матеріали справи не містять.
Технічні записи працівників поліції не містять ані факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ані факту зупинки вказаного транспортного засобу.
Зазначає, що задане працівником поліції питання щодо керування транспортним засобом сформульоване невірно і нечітко, є незрозумілим, оскільки в ньому не конкретизовано, в який саме період часу ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що позбавило ОСОБА_1 надати однозначну та конкретну відповідь щодо керування транспортним засобом.
Просить постанову Дарницького районного суду міста Києва від 20 травня 2025 року скасувати та прийняти у справі нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрито за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Мазурик С.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили суд її задовольнити.
Дослідивши відео файл, доданий до протоколу, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мазурика С.В., суд робить висновок, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У разі невиконання вимог пункту 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до статті 266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Відповідно до окремих положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103:
2. Огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан  сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. 
3. Огляд проводиться: 
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); 
лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
6. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.
7. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
8. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №256532 від 26 лютого 2025 року, ОСОБА_1 26 лютого 2025 року о 00:30 годині у м. Києві, проспект Григоренка, 41, керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, блідий покрив обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та у лікаря-нарколога водій відмовився. Порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України (а.с. 1, 2).
З даних направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 лютого 2025 року до КНП КМНКЛ "Соціотерапія" убачається, що у ОСОБА_1 виявлено такі ознаки сп`яніння: звужені зіниці, що не реагують на світло, підвищена жвавість, незв`язна мова. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився. Огляд не проводився, ОСОБА_1 не доставлявся. (а.с. 4).
Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять відеофайли, загальною тривалістю півтори години на яких зафіксовано спілкування працівників  поліції, проведення поверхневої перевірки, виклик працівниками патрульної поліції слідчої оперативної групи у зв`язку із виявленням у ОСОБА_1 білої порошкової речовини, складення відповідних матеріалів.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає про таке.
Із змісту апеляційної скарги убачається, що така ґрунтується на відсутності доказів керування ОСОБА_1 доказів на підтвердження факту керування останнім транспортним засобом та відсутність зафіксованого факту зупинки транспортного засобу.
Надаючи оцінку вказаним доводам, апеляційний суд зазначає про таке.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Доказування - це процес встановлення об`єктивної істини в справі, змістом якого є збирання, дослідження, оцінка і використання доказів. Доказування в справі про адміністративне правопорушення здійснюють орган (посадова особа), в провадженні якого вона перебуває. З одного боку, доказування служить встановленню фактів і обставин, що мали місце, їх сутності і оцінці значення для встановлення істини в справі, з іншого - їх фіксації у визначеному законом порядку і форм отримання результатів для надання їм статусу доказу.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вправі давати пояснення. Такі пояснення є джерелом доказів в справі. З урахуванням положень статті 63 Конституції України про те, що особа не несе відповідальність за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, дача пояснень - право, а не обов`язок особи, щодо якої ведеться провадження в справі, вона не несе відповідальності за відмову від дачі показань і за дачу неправдивих свідчень. Відмова віддачі пояснень, а також неповідомлення цією особою у своїх поясненнях переконливих даних, що свідчать про її невинність, не служать доказом її винуватості.
При змінах в поясненнях особи, щодо якої ведеться провадження в справі, показаннях потерпілого і свідків, орган (посадова особа), у провадженні якого перебуває справа, мають з`ясувати і перевірити причини таких змін. Для обґрунтування висновку по справі після перевірки можуть використовуватися первинні пояснення та свідчення цих осіб, якщо вони узгоджуються з усіма матеріалами справи і встановлена необґрунтованість зміни раніше даних пояснень і свідчень.
На долучених до протоколу відеофайлах зафіксовано розмову працівника поліції із ОСОБА_1 .
На відрізку часу 00:32 на запитання працівника поліції: "Керували транспортним засобом Кіа, д.н.з. НОМЕР_1 , вірно?" ОСОБА_1 відповів ствердно : "Так".
В подальшому ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.
Крім цього, на відрізку часу 11:25 зафіксовано телефонну розмову ОСОБА_1 із особою жіночої статі. Під час розмови ОСОБА_1 повідомив невідомій особі про його затримання працівниками поліції. При цьому, під час розмови вказав: "від ОСОБА_2 їхав. Догрався".
Апеляційний суд звертає увагу, що під час ознайомлення із змістом складеного протоколу ОСОБА_1 жодних заперечень щодо його змісту не висловлював, в тому числі, не вказував, що він транспортним засобом не керував.
Аналіз наведених вище положень КУпАП дозволяє зробити висновок, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є доказом у справі про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції в тій частині, що ОСОБА_1 власними поясненнями, зафіксованими на нагрудні бодікамери, підтвердив керування транспортним засобом.
При цьому, доводи апеляційної скарги щодо некоректного запитання працівника поліції є необґрунтовані та спростовуються відеозаписом.
Інших обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.
З огляду на наведене, апеляційний суд не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови Дарницького районного суду міста Києва від 20 травня 2025 року.
Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 20 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 -  залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
            СУДДЯ                                                                                             Н.В. ПОЛІЩУК