ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/11316/24  Номер провадження 22-ц/814/1359/25	Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2025 року 	м. Полтава	

       Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
       судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,
       секретар Ванда А.М.,
       з участю представника ГУНП у Полтавській області Білька В.В., представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Салашного М.О.
       розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області 
       на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 09 грудня 2024 року, постановлене суддею Савченко Л.І. (повний текст складено 13 грудня 2024 року),
       у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и в:
15.10.2024 позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє його представник адвокат Салашний М.О., звернувся до суду з позовом до ГУНП в Полтавській області про стягнення у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 23 986,73 грн., судового збору у розмірі 1 211,20 грн. та витрат на правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн.
В обґрунтування підстав позову вказав, що 01.03.2023 о 08 год. 38 хв. у м.Полтава на перехресті вул.Г.Чорнобильців та вул.Сінна водій ОСОБА_3 (співробітник Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області), керуючи транспортним засобом ГАС 802 REС н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Сінна в напрямку вул.Р.Кириченко з увімкненим проблисковим маячком синього та червоного кольору і спеціального звукового сигналу, не забезпечив безпеки дорожнього руху, здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом CITROEN н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , яка рухалась по вул. Г.Чорнобильців в напрямку вул.О.Гончара на зелений сигнал світлофору. 
Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.04.2023 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. 
Транспортний засіб ГАС 802RES, реєстраційний номер НОМЕР_1 , забезпечений у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за Договором (Полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211531893. Страхова компанія 27.09.2023 здійснила страхову виплату в сумі 120 952,20 грн.
Після отримання страхової виплати він, позивач, замовив ремонт належного йому транспортного засобу ФО-П ОСОБА_5 , який на підставі договору №1 від 28.09.2023 про надання послуг з технічного обслуговування, ремонту та діагностики автомобіля здійснив роботи по ремонту автомобіля на загальну суму 168 000,00 грн, що підтверджується рахунками, квитанціями та актом виконаних робіт від 07.11.2023.
У червні 2024 року ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на підставі його заяви переглянуло рішення щодо суми виплати страхового відшкодування за вказаним випадком та додатково перерахувало 23 061,07 грн. Отже, загальна сума сплаченого Страховиком страхового відшкодування за наслідками пригоди становить 144 013,27 грн.
Тому різниця між фактичним розміром шкоди та проведеною страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у сумі 23 986,73 грн. повинна бути відшкодована ГУНП в Полтавській області, оскільки ОСОБА_3 , який керував службовим транспортним засобом, заподіяв шкоду під час виконання своїх службових обов`язків, як співробітник Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.
Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 09.12.2024 позов задоволено.
Стягнуто із Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 23 986,73 грн. 
Стягнуто із Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 211,20 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн., а всього 6 211,20 грн.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту), заподіяного позивачу з вини водія відповідача, становить 168 000,00 грн. Тому із урахуванням виплаченого позивачу страховиком страхового відшкодування в розмірі 144 013,27 грн. із відповідача на його користь підлягає стягненню різниця між вказаною сумою та матеріальним збитком, яка становить 23 989,33 грн. Крім того, враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг виконаних адвокатом послуг на час розгляду справи у суді першої інстанції та, з огляду на заперечення відповідача щодо розміру заявлених позивачем до відшкодування правничих витрат, районний суд ухвалив до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 5 000,00 грн.
Відповідач із таким рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позву відмовити.
Заперечує висновок районного суду, що одержаного потерпілим страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, тому деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка задала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка ним одержана від страховика.
Вважає, що суд першої інстанції застосував практику, яка не відповідає актуальній позиції Верховного Суду. Зокрема, посилається на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17, згідно якої основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-ІV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Наголошує, що відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування відповідальності та сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Доводить, що оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ГУНП в Полтавській області, як власника автомобіля ГАС 802 REC, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» та відповідно до полісу страхова сума становить 160 000,00 грн., тому в даному випадку саме страхова компанія повинна нести матеріальну відповідальність у розмірі цієї суми.
10.03.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив, у якому представник позивача – адвокат Салашний М.О. заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ст.ст.1194, 1172 ЦК України. Зазначає, що страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, при його розрахунку керувався спеціальним законом, який встановлює обмеження обсягу відповідальності, а саме розмір відшкодування визначається з урахуванням фізичного зносу автомобіля, який в даному випадку становить 0,7. Із урахуванням вказаного коефіцієнту фізичного зносу страховик ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» визначив вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача у розмірі 144 015,27 грн., тому різниця між витратами на відновлювальний ремонт і страховим відшкодуванням підлягає стягненню з відповідача.
В суді апеляційної інстанції представник ГУНП в Полтавській області Білько В.В. доводи апеляційної скарги підтримав. Наполягаючи на її задоволенні.
Представник позивача – адвокат Салашний М.О. проти апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених ним у відзиві.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив такі обставини.
Судом установлено, що 01.03.2023 о 08 год. 38 хв. у м.Полтава на перехресті вул. Г.Чорнобильців та вул. Сінна водій ОСОБА_3 (співробітник Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області), керуючи транспортним засобом ГАС 802 REС н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Сінна в напрямку вул. Р. Кириченко з увімкненим проблисковим маячком синього та червоного кольору і спеціального звукового сигналу, не забезпечив безпеки дорожнього руху, здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом CITROEN н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , яка рухалась по вул. Г.Чорнобильців у напрямку вул. О.Гончара на зелений сигнал світлофору. 
Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.04.2023 (справа №554/1906/23) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн./а.с.11/
Транспортний засіб ГАС 802RES, реєстраційний номер НОМЕР_1 , забезпечений у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за Договором (Полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211531893, відповідно до якого страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 грн./а.с.95/
Власником автомобіля CITROEN н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ./а.с.10/
12.09.2023 ОСОБА_1 подав до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» заяву для отримання страхового відшкодування.
Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №47285 від 31.05.2023, виконаного СОД ОСОБА_6 , коефіцієнт фізичного зносу - 0,70, ринкова вартість транспортного засобу «CITROEN ASARA PICASSO» д.р.з. НОМЕР_2 становить 176 472,10 грн., вартість відновлювального ремонту – 298 842,27 грн./а.с.34-37/
Листом за вих №280923-2810/к/у від 28.09.2023 ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» повідомило ОСОБА_1 про прийняте у відповідності до п.36.2. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 120 952,20 грн./а.с.12/
27.09.2023 ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» здійснило страхову виплату у вказаному розмірі згідно акту №109.01338023-1 від 25.09.2023 на картковий рахунок позивача в сумі 120 952,20 грн./а.с.13/
29.09.2023  ОСОБА_1  уклав із ФО-П  ОСОБА_5  договір №1 про надання послуг з технічного обслуговування, ремонту та діагностики автомобілів, на виконання якого останнім складено дефектний акт від 28.09.2023 за результатами огляду пошкодженого автомобіля «CITROEN ХSARA PICASSO» д.р.з. НОМЕР_2 із визначенням переліку робіт та (операцій), необхідних по відновленню транспортного засобу та орієнтовну суму ремонту автомобіля 168 000,00 грн./а.с.15-17, 21/
ФО-П ОСОБА_5 виставив замовнику ОСОБА_1 рахунки-фактури: 01.10.2023 та 29.10.2023 – кожний на суму 75 000,00 грн. та 30.10.2023 – на суму 18 000,00 грн., які оплачені замовником згідно квитанцій від 05.10.2023, 19.10.2023, 30.10.2023 на загальну суму 168 000,00 грн./а.с.18-20, 24- 26/
У період з 01.10.2023 по 07.11.2023 здійснено ремонт транспортного засобу -CITROEN ASARA PICASSO» д.р.з. НОМЕР_2 , що підтверджується копією акту виконаних робіт від 07.11.2023./а.с.23/
На підставі заяви ОСОБА_1 ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» у червні 2024 року переглянуло рішення щодо суми виплати страхового відшкодування за вказаним випадком та додатково перерахувало 23 061,07 грн., що підтверджується повідомленням від 28.06.2024 вих. № 280624-120./а.с.30/
Отже, загальна сума виплаченого страховиком страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди становить 144 013,27 грн.
Позивач звернувся до ГУНП в Полтавській області із заявою про відшкодування 23 986,72 грн., як різниці між фактичним розміром шкоди та проведеною страховою виплатою (страховим відшкодуванням) за пошкоджений транспортний засіб.
Листом від 11.09.2024 ГУНП в Полтавській області відмовило у виплаті заявленої суми, у зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань./а.с.53/
Задовольняючи позов та стягуючи заявлену суму відшкодування, суд першої інстанції виходив з доведеності розміру матеріальної шкоди та з урахуванням виплаченого страхового відшкодування дійшов висновку, що різниця між цими сумами підлягає відшкодування відповідачем як власником джерела підвищеної небезпеки згідно ст.ст.1172, 1194 ЦК України.
Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може, виходячи з наступного.
Згідно із частиною четвертою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо рід час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон №1961 – IV).
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц, від 14.12.2021 у справі №147/66/17 виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961 – IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961 – IV).
Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як убачається із матеріалів справи, відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, №47285 від 31.05.2023, складеного СОД Береговим В.М., вартість відновлювального ремонту КТЗ «CITROEN ХSARA PICASSO» д.р.з. НОМЕР_2 складає 298 842,27 грн.; ринкова вартість цього КТЗ - 176 472,10 грн., що відповідає вартості матеріального збитку.
Згідно зі статтею 30 Закону №1961-ІV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Отже, з урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що ремонт транспортного засобу «CITROEN ХSARA PICASSO» д.р.з. НОМЕР_2 є економічно необґрунтованим, тому автомобіль вважається фізично знищеним, а відшкодування завданої позивачу шкоди мало відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону №1961-ІV. При цьому позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Такі висновки відповідають висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 14.06.2023 у справі №125/1216/20.
Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Із урахуванням того, що норми цивільного законодавства мають застосовуватися із врахуванням добросовісності, то принцип добросовісності не може бути обмежений певною сферою (постанови Верховного Суду від 11.12.2023 у справі №463/13099/21, від 19.02.2024 у справі №567/3/22).
Тлумачення статті 20 ЦК України, з урахуванням принципу розумності свідчить, що здійснення права на захист на власний розсуд означає, що управнений суб`єкт: має можливість вибору типу поведінки - реалізовувати чи не реалізовувати своє право на захист; у випадку, якщо буде обрана реалізація права на захист - має можливість вибору форми захисту, тобто звернутися до юрисдикційного (судового чи іншого) чи неюрисдикційного захисту суб`єктивного цивільного права чи законного інтересу, а також можливість поєднання цих форм захисту; самостійно обрати спосіб захисту в межах тієї чи іншої форми захисту, а також визначає доцільність поєднання способів захисту чи заміну одного способу захисту іншим. 
Водночас така свобода захисту «на власний розсуд» має і зворотну сторону - обрання однієї форми чи певного засобу захисту жодним чином не перешкоджає настанню обставин, які можуть тим чи іншим чином нівелювати корисний ефект від звернення до іншої форми чи способу захисту (постанова Верховного Суду від 13.03.2023 у справі №554/9126/20)ю
Усправі, що переглядається апеляційним судом, позивач не погодився з висновком щодо визнання його пошкодженого автомобіля фізично знищеним та одержав від страховика страхове відшкодування на його ремонт. Виплачене страховиком позивачу страхове відшкодування та збереження останнім у себе пошкодженого автомобіля повністю компенсує матеріальну шкоду, заподіяну відповідачем, а тому підстави для стягнення заявленої у позові суми, що складає різницю між одержаним страховим відшкодуванням і фактичними затратами на відновлювальний ремонт – відсутні.
Районний суд викладене залишив поза увагою та дійшов помилкового висновку про задоволення позову, неправильно застосувавши норми матеріального права, що є підставою для застосування апеляційним судом положень частини четвертої статті 367 ЦПК України.
Установивши викладене, доводи апеляційної скарги, що у спірних правовідносинах саме страхова компанія повинна нести матеріальну відповідальність, колегією суддів відхиляються, як і наведена відповідачем нерелевантна практика Верховного Суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
На підставі викладеного, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким у задоволенні позову відмовляє.
Згідно зі ст.141 ЦПК України із позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 816,80 грн./
Керуючись ст.ст.367, 368, 376 ч.1 п.4, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області– задовольнити частково.
Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 09 грудня 2024 року – скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, – відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції в Полтавській області удові витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 816,80 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 16.06.2025.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 Ю.В. Дряниця 

                                                                               О.В. Чумак