запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/757/25	Головуючий у 1-й інстанції Коломаренко К.А.	
Єдиний унікальний №334/1777/25	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ст.130 ч.1 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       15 серпня 2025 року                                         м.Запоріжжя 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Байди Мар`яни Олегівни на постанову судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 14 травня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 19.02.2025 року о 23 год. 36 хв. в м.Запоріжжі по вул.Петра Сагайдачного в районі будинку №20Б водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України. 
ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
В апеляційній скарзі захисник Байда М.О. просила скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. 
Свої вимоги мотивувала тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено та не конкретизовано від огляду на стан сп`яніння у якому саме порядку (на місці зупинки чи у закладі охорони здоров`я) відмовився ОСОБА_1 .
Поліцейські не провели огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки, а вимагали проїхати з ними. Отже огляд було проведено з порушенням вимог ст.266 КУпАП.
Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та постанови, проведення незаконного обшуку ОСОБА_1 поліцейські не надали ОСОБА_1 скористатися правовою допомогою.
Рапорт поліцейського не може слугувати однозначним доказом винуватості ОСОБА_1 , оскільки складений зацікавленою особою.
Відеозапис не є безперервним, та відсутні дані технічного пристрою за допомогою якого він був здійснений.
З відеозапису не вбачається наявність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 . 
В судове засідання апеляційного суду на 15.08.2025 року о 10.00 год. ОСОБА_1 та захисник Байда М.О. не з`явилися, про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені через додаток «Viber» у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу, затвердженого наказом ДСА України за №28 від 23.01.2023.
15.08.2025 року о 10 год. 44 хв., після розгляду судом справи захисник Байда М.О. до суду подала клопотання про відкладення судового засідання.
Проте поважність неявки в судове засідання захисника не заявлена і не підтверджена.
Апеляційний суд зауважує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення разом з апеляційною скаргою до апеляційного суду надійшли 10.06.2025 року. 
Апеляційна скарга захисника Байди М.О. перебуває в провадженні апеляційного суду понад два місяці. Відтак, подальший тривалий нерозгляд справи буде грубим порушенням вимог ч.4 ст.294 КУпАП.
Тому у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка  ОСОБА_1  та захисника Байди М.О. до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутності в судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується
- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №251670 від 20.02.2025 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння;
- направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 19.02.2025 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння.
На відеозаписові події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та винності ОСОБА_1 у його вчиненні. 
Із цього відеозапису вбачається те, що ОСОБА_1 був зупинений патрульними поліцейськими, йому пояснено причину зупинки, встановлено особу водія. В ході спілкування з ОСОБА_1 поліцейські повідомляють останньому, що у них є підозри про перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння у зв`язку з чим проводять попередню перевірку на виявлення ознак сп`яніння (час запису 23:43:20), після чого о 23:44:00 поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння та пропонує проїхати до нарколога на Сєдова, на що ОСОБА_1 відмовляється, зазначаючи, що «хоче додому» (час запису 23:44:17). 
При цьому ОСОБА_1 поліцейський роз`яснює наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, проте ОСОБА_1 свою позицію не змінює. Після чого о 23:44:49 поліцейський повторно роз`яснює ОСОБА_1 про виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння та пропонує проїхати до нарколога для проходження огляду, на що ОСОБА_1 відмовляється, мотивуючи тим, що «вже пізно» (час запису 23:45:58). На повторне роз`яснення наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 знов зазначає, що відмовляється (час запису 23:46:18) та співробітники поліції повідомляють, що відносно нього будуть складені адміністративні матеріали - за керування транспортним засобом з неосвітленим номером та за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння (час запису 23:48:05). 
О 23:58:35 співробітник поліції повідомляє ОСОБА_1 про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення та роз`яснює його права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (час запису 23:59:40), пропонує надати пояснення по суті правопорушення. В подальшому в 00:22:48 ОСОБА_1 співробітники поліції повідомляють, що відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, роз`яснюють його права, в 00:24:50 пропонують надати пояснення до протоколу, на що ОСОБА_1 відмовляється. 
Після чого в 00:41:10 ОСОБА_1 співробітник поліції оголошує постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, в 00:42:30 - оголошує протокол у справі про адміністративне правопорушення, надає їх для підпису.
При цьому в проміжках між цими подіями ОСОБА_1 зі співробітниками поліції не спілкується, перебуває у власному автомобілі, тоді як один із співробітників поліції перебуває на вулиці біля автомобіля, а інший - в службовому автомобілі складає матеріали. 
Про необхідність звернення за правовою допомогою під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не звертався, як і не зазначав причиною відмови від проходження огляду побоювання того, що його доставлять до ТЦК, а зазначав лише, що їхати на огляд не хоче, бо вже пізно і він хоче додому.
Зміст наявного в матеріалах справи відеозапису свідчить про те, що поведінка водія ОСОБА_1 свідчила про його ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим, працівниками патрульної поліції щодо останнього було складено протокол за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.
Доводи апелянта про те, що зафіксований нагрудною камерою поліцейського відеозапис є неналежним доказом, також безпідставні, оскільки застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію". Тому здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом. 
Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України "Про Національну поліцію" (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) передбачено ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них", затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100.
Зміст самого правопорушення не вимагає встановлення з наданого відеозапису технічних даних, на які впливав би факт сертифікації відеокамери та її специфічні характеристики.
Крім того, відеофіксація здійснювалась поліцейськими з персонального відеореєстратора Motorola Solutions VB400, який є дозволеним технічним засобом.
Сам захисник не заперечує того факту, що події, які зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце.
Також суд зауважує, що фіксування відбувалось відкрито, а водій не заперечував проти зйомки.
Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась з недозволеного технічного засобу чи з порушенням вимог закону в матеріалах справи немає. 
Наявні в матеріалах справи фрагменти відеозаписів та інші матеріали справи, які узгоджується між собою є достатньою доказовою базою для належної фіксації порушення ПДР України, а тому є допустимими і належними доказами.
Апеляційні доводи про те, що у водія ОСОБА_1 не було жодних ознак наркотичного сп`яніння зазначених у протоколі про адміністративні правопорушення, а тому у поліцейських не було жодних підстав для проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки пунктом 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І Інструкції.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо недотримання поліцейськими процедури направлення водія на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Враховуючи зазначене, перевірка на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичних закладах охорони здоров`я.
Відтак, доводи захисника в цій частині відхиляються апеляційним судом.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що рапорт інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 2 УПП в Запорізькій області ДПП за своїм правовим змістом є службовим документом, яким інспектор інформує начальника УПП в Запорізькій області ДПП про законність своїх дій.
Вказаний документ враховується судом, як додаткове обґрунтування виконання працівниками поліції належної правової процедури та виконання поставлених суспільством обов`язків. 
       Піддаючи аналізу вищевказаний рапорт працівника поліції, суд дійшов висновку, що він повністю узгоджується з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №251670 від 20.02.2025 року містить передбачені ст.256 КУпАП відомості. В ньому зазначено дату та місце його складення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, суть адміністративного правопорушення. 
Апеляційний суд зауважує, що всупереч протилежним доводам апелянта, наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення не є єдиним доказом у справі. Оскільки судом першої інстанції враховано та надано правову оцінку за сукупністю усіх встановлених у даній справі обставин, з якими закон пов`язує можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінюючи доводи захисника про порушення права ОСОБА_1 на захист, суд в ході дослідження відеозапису подій встановив, що на час фіксації вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, виявлення ознак сп`яніння та фіксації відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та протоколу у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не перебував в статусі затриманого, при цьому не був обмежений в можливості звернення за правовою допомогою (перебував у своєму автомобілі, відомостей про відсутність телефону чи неможливість його використання ОСОБА_1 суду не надано). При цьому, з відеозапису подій встановлено, що навіть після роз`яснення співробітниками поліції ОСОБА_1 його прав як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, він з клопотаннями про залучення захисника не звертався.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення  ОСОБА_1  передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, є необґрунтованими. З матеріалів справи встановлено, що усі докази суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.
Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.
Більш того, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, враховуючи наявні докази та пряме зазначення про це в апеляційній скарзі, ніким не оспорюється.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Відповідно до п.2 Розділу I Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, всупереч протилежним доводам захисника, викладені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на огляд з метою виявлення стану сп`яніння.
Суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.4 розділу І Інструкції ознак наркотичного сп`яніння.
Відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , тим самим, порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.
Загалом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують.
У зв`язку з наведеним, у суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено. 
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Байди Мар`яни Олегівни залишити без задоволення.
Постанову судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 14 травня 2025 року в цій справі відносно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 О.С. Гончар
Дата документу  Справа № 334/1777/25