ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 червня 2025 року 	м.Дніпро	справа № 160/5476/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу виконавчого комітету Павлоградської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року у справі №160/5476/24 (суддя Лозицька І.О., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області Кузьменка Анатолія Сергійовича в інтересах держави в особі: Міністерства культури та інформаційної політики України, Управління культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації до виконавчого комітету Павлоградської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Керівник Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі: Міністерства культури та інформаційної політики України, Управління культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації  звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Павлоградської міської ради (далі -відповідач), яка полягає у невчиненні дій, спрямованих на замовлення розроблення науково-проєктної документації “Історико-архітектурний опорний план та проєкт зон охорони культурної спадщини м. Павлограда Дніпропетровської області”, із зазначенням історичних ареалів;
- зобов`язати виконавчий комітет Павлоградської міської ради вжити заходів щодо замовлення розроблення науково-проєктної документації “Історико-архітектурний опорний план та проєкт зон охорони культурної спадщини м.Павлограда Дніпропетровської області, із зазначенням історичних ареалів.
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що виконавчим комітетом Павлоградської міської ради не вжито дієвих заходів, спрямованих на замовлення розроблення науково-проєктної документації “Історико-архітектурний опорний план та проєкт зон охорони культурної спадщини м. Павлоград Дніпропетровської області”, із зазначенням історичних ареалів. У свою чергу незатвердження історико-архітектурного опорного плану унеможливлює реалізацію конституційного обов`язку держави щодо збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, а також забезпечення сталого містобудування, розвитку та планування території населеного пункту. Прокурором зазначалось, що така бездіяльність відповідача ставить під загрозу нерухомі пам`ятки, розташовані на території м. Павлограда Дніпропетровській області, адже на основі історико-архітектурного опорного плану визначають і коригують межі й режими використання історичних ареалів, зон охорони пам`яток населеного пункту.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року позовні вимоги було задоволено. Суд:
-визнав протиправною бездіяльність виконавчого комітету Павлоградської міської ради, яка полягає у невчиненні дій, спрямованих на замовлення розроблення науково-проєктної документації “Історико-архітектурний опорний план та проєкт зон охорони культурної спадщини м. Павлоград Дніпропетровської області”, із зазначенням історичних ареалів;
-зобов`язав виконавчий комітет Павлоградської міської ради вжити заходів щодо замовлення розроблення науково-проєктної документації “Історико-архітектурний опорний план та проєкт зон охорони культурної спадщини м.Павлоград Дніпропетровської області”, із зазначенням історичних ареалів.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, неналежну оцінку судом доказів, порушення судом норм процесуального та матеріального права, відповідач просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в діях відповідача не вбачається протиправної бездіяльності в частині невиконання вимог чинного законодавства України щодо замовлення розроблення науково-проєктної документації, оскільки Договір на розроблення науково-проєктної документації було укладено та частково виконано, однак внаслідок набуття чинності нової редакції ДБН, веденням воєнного стану в Україні, розташування відповідача у
безпосередній близькості до зони бойових дій та як наслідок заборони Міністерства Оборони України аерознімання у зоні UКР17 – завершення цих робіт неможливо. Таким чином, висновки суду не відповідають обставинам справи.
Також, на думку відповідача, суд першої інстанції знехтував змістом частини 2 статті 49 КАС України, чим її порушив, оскільки не залучив у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ «Інститут Харківпроект».
Прокурор подав відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві стверджує, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, суд перевірив та встановив всі обставини справи, врахував надані сторонами докази. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача. 
Прокурор наполягає, що до теперішнього часу проєкт історико-архітектурного опорного плану або науково-проектна документація з визначення меж і режимів використання історичних ареалів м. Павлограда не розроблена та на розгляд центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері охорони культурної спадщини, не подана. Введення воєнного стану жодним чином не звільняє відповідача від обов`язку вжиття належних заходів щодо розроблення науково-проєктної документації «Історико-архітектурний опорний план та проєкт зон охорони культурної спадщини м. Павлограда Дніпропетровської області, із зазначенням історичних ареалів», а навпаки, з метою забезпечення належної охорони культурного надбання міста Павлограда Дніпропетровської області в умовах сьогодення відповідач, як орган місцевого самоврядування, який повинен діяти в інтересах територіальної громади, має забезпечити дотримання вимог пам`яткоохоронного законодавства. 
06.04.2020 між відповідачем та ТОВ «Інститут Харківпроект» було укладено Договір №94 на виконання послуги, згідно з ДК 021:2015 код 71220000-6 «Послуги з архітектурного проектування» (Внесення змін до історико-архітектурного опорного плану та проекту зон охорони культурної спадщини м. Павлоград з визначенням меж та режимів використання зон охорони пам`яток та історичного ареалу м. Павлоград). Проте, згідно інформації, наведеної в листі №3235/0/2-23 від 04.12.2023 виконавчого комітету Павлоградської міської ради, у грудні 2022 року дія договору припинилася та він не був продовжений. Тобто, з грудня 2022 року по
теперішній час відповідачем заходів, направлених на розроблення науково-проєктної документації «Історико-архітектурний опорний план та проєкт зон охорони культурної спадщини м. Павлограда Дніпропетровської області, із зазначенням історичних ареалів», не вживалось.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що скарга відповідача задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України №878 від 26.06.2001 “Про затвердження Списку історичних населених місць України” в Дніпропетровській області визначено 6 історичних населених місць, серед яких місто Павлоград. 
За даними Міністерства культури та інформаційної політики України, розміщеними на офіційному веб-сайті, історико-архітектурний опорний план м. Павлоград не затверджено.
02.12.2021р. з метою з`ясування причин щодо не розроблення та подальшого не затвердження історико-архітектурного опорного плану м. Павлоград, окружною прокуратурою на адресу Павлоградської міської ради направлено відповідний запит.
Листом від 09.12.2021р. №3323/0/2-21 виконавчий комітет Павлоградської міської ради повідомив, що “Історико-архітектурний опорний план та проект зон охорони культурної спадщини м. Павлоград Дніпропетровської області” розроблений у складі генерального плану міста, який затверджений рішенням міської ради №532-20/VII від 03.04.2012р. 
Також, у вказаному листі зазначено, що відповідно до рішення Павлоградської міської ради №1243-37/VII від 19.06.2018р. виконавчим комітетом Павлоградської міської ради проводяться роботи з внесення змін до “Історико-архітектурного опорного плану та проекту зон охорони культурної спадщини міста Павлоград”. 
При цьому, міською радою зазначено, що науково-проектна документація розробляється ТОВ “Інститут Харківпроект”. 
У подальшому, 17.11.2023 Павлоградська окружна прокуратура Дніпропетровської області звернулась на адресу Павлоградської міської ради з листом №04/63-5641вих-24 від 17.11.2023р. щодо надання інформації, зокрема, про надсилання міською радою історико-архітектурного опорного плану міста Павлограда Дніпропетровської області до Міністерства культури та інформаційної політики України, або до інших органів, для розгляду та затвердження. 
Листом №3235/0/2-23 від 04.12.2023р. виконавчий комітет Павлоградської міської ради повідомив, що науково-проєктна документація “Історико-архітектурний опорний план та проект зон охорони культурної спадщини м. Павлоград Дніпропетровської області” розроблена у 2008 році ТОВ “Науково-виробниче підприємство “ПІК-А”, відповідно до завдання на розробку генерального плану м. Павлограда та є складовою частиною генерального плану міста. 
Так, рішенням Павлоградської міської ради №726-37/V від 07.10.2008р. надано дозвіл на розробку генерального плану м. Павлоград Дніпропетровської області.
Рішенням Павлоградської міської ради №532-20/VII від 03.04.2012р. затверджено генеральний план м. Павлоград Дніпропетровської області. 
Також, згідно вказаного листа вбачається, що історико-архітектурний опорний план не погоджено Міністерством культури та інформаційної політики України, у зв`язку з чим Павлоградською міською радою прийнято рішення №1243-37/VII від 19.06.2018р. “Про надання дозволу на внесення змін до історико-архітектурного опорного плану та проекту зон охорони культурної спадщини міста Павлоград”. 
06.04.2020р. між виконавчим комітетом Павлоградської міської ради та ТОВ “Інститут Харківпроект” укладено договір №94 на виконання послуги, згідно з ДК 021:2015 код 71220000-6 “Послуги з архітектурного проектування” (Внесення змін до історико-архітектурного опорного плану та проекту зон охорони культурної спадщини м. Павлоград з визначенням меж та режимів використання зон охорони пам`яток та історичного ареалу м. Павлоград), який у грудні 2022 року припинив свою дію та не був продовжений. 
27.12.2023р. Павлоградська окружна прокуратура звернулась на адресу Міністерства культури та інформаційної політики України з листом №04/63-6283вих-23 щодо надання інформації про звернення Павлоградської міської ради до Міністерства культури та інформаційної політики України з питань погодження та затвердження науково-проєктної документації “Історико-архітектурний опорний план та проект зон охорони культурної спадщини міста Павлоград”, причин незатвердження Міністерством культури та інформаційної політики України такої науково-проєктної документації, повторного звернення Павлоградської міської ради до Міністерства з вказаного питання та звернення Міністерства культури та інформаційної політики України до Павлоградської міської ради з питань необхідності подання для погодження науково-проєктної документації “Історико-архітектурний опорний план та проект зон охорони культурної спадщини міста Павлоград”. 
Листом №06/15/671-24 від 23.01.2024р. Управління дозвільно-погоджувальної документації Міністерства культури та інформаційної політики України повідомило, що за результатами перевірки електронної бази даних документообігу, востаннє Міністерство зверталося до Павлоградської міської ради листом №11179/6.11.1 від 15.09.2020р., в якому наголошувало на необхідність неухильного виконання вимог чинного пам`яткоохоронного законодавства та обов`язковості розроблення Історико-архітектурного опорного плану м. Павлограда з визначенням меж і режимів використання історичних ареалів. 
Однак, відповіді на вказаний лист не отримано.
Крім того, проєкт історико-архітектурного опорного плану або науково-проектна документація з визначення меж і режимів використання історичних ареалів м. Павлоград на розгляд центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері охорони культурної спадщини, подано так і не було. 
Прорурор вважає, що відповідач, який відповідно до закону є органом, уповноваженим на замовлення розроблення історико-архітектурних опорних планів у складі генеральних планів історичних населених місць, таких дій не вчинив, що свідчить про його протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновки, що у даному випадку звернення прокурора до суду обумовлене необхідністю захисту інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини, які у спірних правовідносинах виражаються у забезпеченні виконання усіх визначених законом заходів, у тому числі замовлення розроблення відповідної містобудівної та науково-проєктної документації, з метою збереження та захисту традиційного характеру середовища історичного ареалу міста Павлоград Дніпропетровської області і розташованих у його межах об`єктів культурної спадщини.
Історико-архітектурний опорний план міста Павлоград Дніпропетровської області не приведено у відповідність до діючого законодавства, а саме не визначені історичні ареали м. Павлоград Дніпропетровської області і, як наслідок, історико-архітектурний опорний план не затверджено у відповідності до вимог. Отже, в діях виконавчого комітету Павлоградської міської ради наявна протиправна бездіяльність, в частині невиконання вимог чинного законодавства України щодо замовлення розроблення науково-проєктної документації “Історико-архітектурний опорний план та проєкт зон охорони культурної спадщини м. Павлоград Дніпропетровської області, із зазначенням історичних ареалів”, оскільки всупереч вищевказаних вимог законодавства України виконавчим комітетом Павлоградської міської ради не вжито дієвих заходів, спрямованих на замовлення розроблення науково-проєктної документації “Історико-архітектурний опорний план та проєкт зон охорони культурної спадщини м. Павлоград Дніпропетровської області”, із зазначенням історичних ареалів. 
У свою чергу, незатвердження історико-архітектурного опорного плану унеможливлює реалізацію конституційного обов`язку держави щодо збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, а також забезпечення сталого містобудування, розвитку та планування території населеного пункту.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Вирішуючи справи, пов`язані із захистом культурної спадщини України, Верховний Суд неодноразово наголошував, що культурна спадщина перебуває під охороною закону, а держава забезпечує збереження об`єктів, що становлять культурну цінність, до яких Закон України “Про охорону культурної спадщини” відносить й території, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність, зокрема, історичні ареали населених місць.
За усталеною судовою практикою Верховного Суду збереження об`єктів культурної спадщини, їх охорона, яка полягає, у тому числі, у запобіганні їхньому руйнуванню або заподіянню шкоди, зокрема, у результаті здійснення несанкціонованої господарської діяльності, забезпеченні захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь, є одним із пріоритетних та головних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Україною взято міжнародне зобов`язання визнавати громадський інтерес до культурної спадщини відповідно до її значення для суспільства, сприяти захистові культурної спадщини як важливого фактору для спільних цілей сталого розвитку, культурного різноманіття й сучасної творчості, визнавати цінність культурної спадщини, яка знаходиться на її території як в цілому, так і у певних населених пунктах - історичних населених містах України (постанова Верховного Суду в складі Судової палати від 31 січня 2023 року у справі №640/8728/21).
Наведені прокурором у позовній заяві обґрунтування є сумісними з поняттям “інтереси держави”, а твердження про те, що ці інтереси уповноважені захищати Мінкультури та відповідний орган охорони культурної спадщини обласної державної адміністрації, яким у спірних правовідносинах виступає Управління культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації, є слушними і такими, що ґрунтуються на законі та судовій практиці Верховного Суду.
Суд встановив, що прокурор звертався попередньо, до пред`явлення цього адміністративного позову до компетентного органу, визначеного ним у позовній заяві, в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, із відповідними запитами, заявами, листами, які були адресовані виконавчому комітету Павлоградської міської ради, Міністерству культури та інформаційної політики України, Управлінню культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації.
У зверненнях прокуратури, як засвідчує їх зміст, вищевказані органи повідомлялись про те, що Павлоградською окружною прокуратурою Дніпропетровської області вживались заходи з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави у суді з огляду на існування загрози руйнування та знищення об`єктів культурної спадщини - пам`яток археології та архітектури, які розташовані в історичному ареалі міста Павлоград Дніпропетровської області.
За таких обставин, є вірними висновки суду, що прокурор у цій справі має право на звернення до суду в особі Мінкультури та Управління культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації, а також довів наявність інтересів держави, які можуть бути об`єктом судового захисту за таким позовом.
Щодо таких висновків суду відповідач не наводить заперечень та доводів на їх спростування у апеляційній скарзі.
Стосовно суті спірних правовідносин.
Частинами четвертою та п`ятою  ст.54 Конституції України визначено, що культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються Законом України “Про охорону культурної спадщини”. Охорона об`єктів культурної спадщини визнається одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Отже, держава в особі її органів зобов`язана забезпечувати на своїй території охорону об`єктів культурної та історичної спадщини, вживати заходи для здійснення обліку таких об`єктів, запобіганню руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечувати їх захист, збереження та утримання, що, головним чином, спрямовано на захист суспільного (публічного) інтересу.
Згідно ст. 32 Закону України “Про охорону культурної спадщини”, з метою захисту традиційного характеру середовища окремих пам`яток, їх комплексів (ансамблів), історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій навколо них мають встановлюватися зони охорони пам`яток: охоронні зони, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару.
Межі та режими використання зон охорони пам`яток визначаються відповідною науково-проектною документацією і затверджуються відповідним органом охорони культурної спадщини.
Порядок визначення та затвердження меж і режимів використання зон охорони пам`яток та внесення змін до них встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.
З метою захисту традиційного характеру середовища населених місць вони заносяться до Списку історичних населених місць України.
Список історичних населених місць України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини затверджується Кабінетом Міністрів України.
Межі та режими використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідною науково-проектною документацією, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини або уповноваженими ним органами охорони культурної спадщини.
На охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам`яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.
Так, Порядок визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 318.
Згідно із п.1, 2 цього Порядку, історичні ареали визначаються тільки в населених місцях, що занесені до Списку історичних населених місць України, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Історичний ареал охоплює історично сформовану частину населеного місця, що зберегла старовинний вигляд, розпланування і характер забудови;
Пунктами 4-7 Порядку передбачено, що відповідальними за визначення меж і режимів використання історичних ареалів є Мінкультури та уповноважені ним органи охорони культурної спадщини.
Межі історичних ареалів визначаються спеціальною науково-проектною документацією під час розроблення історико-архітектурних опорних планів цих населених місць.
Історичний ареал - це найбільш освоєна в минулому і добре збережена частина території населеного місця, що відрізняється традиційним характером середовища і значною кількістю об`єктів культурної спадщини від інших, менш освоєних або погано збережених частин населеного місця.
Збереження традиційного характеру середовища історичних ареалів, охорона і раціональне використання розташованих в їх межах нерухомих об`єктів культурної спадщини, збереження її містоформуючої ролі є пріоритетним напрямом містобудівної діяльності в межах історичних ареалів.
Відповідно до п. 10, 12, абзац 2 п.16 Порядку, історичний ареал є спеціально виділеною у населеному місці територією історико-культурного значення із затвердженими межами, яка повинна фіксуватися в усіх      землевпорядних і містобудівних документах та розглядатися як специфічний об`єкт містобудівного проектування.
Визначені науково-проектною документацією межі історичних ареалів погоджуються відповідним органом місцевого самоврядування та затверджуються Мінкультури.
Розроблення містобудівної документації є першочерговим для міст, що включені до Списку історичних населених місць України, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI “Про регулювання містобудівної діяльності”, планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає: визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об`єктів.
Згідно із ч. 4-7 ст. 17 цього Закону, для населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України, у межах визначених історичних ареалів у складі генерального плану населеного пункту визначаються режими регулювання забудови та розробляється історико-архітектурний опорний план, в якому зазначається інформація про об`єкти культурної спадщини та зони їх охорони.
Склад, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації.
Відомості про зазначені в історико-архітектурному опорному плані: об`єкти всесвітньої спадщини, їх території та буферні зони; пам`ятки культурної спадщини, у тому числі археологічні, їх території та зони охорони; межі та правові режими використання історичних ареалів населених місць; історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території та їх зони охорони; охоронювані археологічні території вносяться до Державного земельного кадастру в порядку, встановленому відповідно до Закону України “Про Державний земельний кадастр” як обмеження у використанні земель у сфері забудови.
Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.
Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, які організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради.
Відповідно до пп. 6 пункту “а” ч. 1 ст. 31 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад серед власних (самоврядних) повноважень передбачені, у тому числі, підготовка і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації. 
Окрім цього, серед делегованих повноважень згідно з пп. 5 пункту “б” вказаної статті Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” визначені повноваження виконавчого органу сільської, селищної, міської ради щодо організації охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників. 
У силу вимог пп. 7 пункту “а” ч. 1 ст. 32 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” серед власних (самоврядних) повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради також передбачені повноваження щодо створення умов для розвитку культури, сприяння відродженню осередків традиційної народної творчості, національно-культурних традицій населення, художніх промислів і ремесел. 
Підпунктом 10 пункту “б” цієї ж норми, до делегованих повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради у сфері освіти, охорони здоров`я, культури, молодіжної політики, фізкультури і спорту, утвердження української національної та громадянської ідентичності віднесено забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.
Відповідно до п. 35, 36 Порядку № 926 виконавчий орган сільської, селищної і міської ради, Київська та Севастопольська міські держадміністрації є замовником розроблення містобудівної документації на місцевому рівні (комплексного плану, генеральних планів населених пунктів, детальних планів територій) (далі - замовник), який організовує розроблення, внесення змін та подання проектів містобудівної документації на місцевому рівні на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради, незалежно від визначених відповідно до закону джерел фінансування. 
Отже, на виконавчий комітет Павлоградської міської ради покладається обов`язок із вчинення дій щодо замовлення розроблення науково-проєктної документації “Історико-архітектурний опорний план та проєкт зон охорони культурної спадщини м. Павлоград Дніпропетровської області, із зазначенням історичних ареалів”, а також здійснення контролю за його виготовленням. 
Судом встановлено, що історико-архітектурний опорний план м. Павлоград не розроблено та не затверджено Міністерством культури та інформаційної політики України. 
При цьому, 06.04.2020р. між виконавчим комітетом Павлоградської міської ради та ТОВ “Інститут Харківпроект” укладався договір №94 на виконання послуги, згідно з ДК 021:2015 код 71220000-6 “Послуги з архітектурного проектування” (внесення змін до історико-архітектурного опорного плану та проекту зон охорони культурної спадщини м. Павлоград з визначенням меж та режимів використання зон охорони пам`яток та історичного ареалу м. Павлоград), який у грудні 2022 року припинив свою дію та не був продовжений. 
На даний час історико-архітектурний опорний план міста Павлоград Дніпропетровської області не приведено у відповідність до діючого законодавства, а саме не визначені історичні ареали м. Павлоград Дніпропетровської області і, як наслідок, історико-архітектурний опорний план не затверджено у відповідності до вимог.
Таким чином, є вірними висновки суду, що в діях виконавчого комітету Павлоградської міської ради наявна протиправна бездіяльність в частині невиконання вимог чинного законодавства України щодо замовлення розроблення науково-проєктної документації “Історико-архітектурний опорний план та проєкт зон охорони культурної спадщини                        м. Павлоград Дніпропетровської області, із зазначенням історичних ареалів”. 
Всупереч вищевказаних вимог законодавства України виконавчим комітетом Павлоградської міської ради не вжито дієвих заходів, спрямованих на замовлення розроблення науково-проєктної документації “Історико-архітектурний опорний план та проєкт зон охорони культурної спадщини м. Павлоград Дніпропетровської області”, із зазначенням історичних ареалів. 
У свою чергу, незатвердження історико-архітектурного опорного плану унеможливлює реалізацію конституційного обов`язку держави щодо збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, а також забезпечення сталого містобудування, розвитку та планування території населеного пункту.
Міністерство культури та інформаційної політики України зверталося до Павлоградської міської ради щодо необхідності неухильного виконання вимог чинного пам`яткоохоронного законодавства та обов`язковості розроблення Історико- архітектурного опорного плану м. Павлограда з визначенням меж і режимів використання історичних ареалів. Однак, до теперішнього часу проєкт історико-архітектурного опорного плану або науково-проектна документація з визначення меж і режимів використання історичних ареалів м. Павлограда не розроблені та на розгляд центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері охорони культурної спадщини, не подані
За договором, на який посилається відповідач в апеляційній скарзі, виконано лише частину робіт з розроблення проєктної документації. Відповідач стверджує, що з 01.10.2022 набули чинності нові ДБН Б.2.2.-3:2021 «Склад та зміст історико - архітектурного опорного плану населеного пункту», відповідно до яких для вихідних даних з розроблення історико - архітектурного опорного плану населеного пункту необхідно виготовити картографічну основу масштабу розроблення генерального плану в місцевій системі координат, що має зв`язок з державною системою координат УСК-2000, виготовлена із використанням геоінформаційних технологій на електронних носіях (у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України №632 від 09.06.2021 «Про визначення формату електронних документів комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території»). Зазначена робота передбачає виконання аерофотозйомки літальним апаратом з відповідним обладнанням.
Так, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан, який триває і по теперішній час. Водночас, введення воєнного стану жодним чином не звільняє відповідача від обов`язку вжиття належних заходів щодо розроблення науково-проєктної документації «Історико-архітектурний опорний план та проєкт зон охорони культурної спадщини м. Павлограда Дніпропетровської області, із зазначенням історичних ареалів», а навпаки, з метою забезпечення належної охорони культурного надбання міста Павлограда Дніпропетровської області в умовах сьогодення відповідач, як орган місцевого самоврядування, повинен діяти в інтересах територіальної громади та забезпечити дотримання вимог пам`яткоохоронного законодавства.
Щодо доводів скаржника про порушення судом процесуальних норм в частині не залучення в якості третьої особи ТОВ «Інститут Харківпроект».
Відповідно до ч. 2 ст. 49 КАС України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи.
Клопотань щодо залучення ТОВ «Інститут Харківпроект» в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору відповідач до суду першої інстанції не подавав. 
До того ж, суд встановив, що дія договору, укладеного відповідачем з ТОВ «Інститут Харківпроект», припинилася у грудні 2022 року і договір продовжено не було.
Отже, жодних підстав для залучення до участі у справі в якості третьої особи зазначене Товариство у суду не було.
Дослідивши доводи і аргументи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив  рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється. 
Керуючись ст.311, п.1ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст.322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу виконавчого комітету Павлоградської міської ради -  залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня                2024 року у справі №160/5476/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак