УХВАЛА
06 серпня 2025 року
м. Київ
справа № 522/21872/19
провадження № 61-9266ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідачаПархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 травня 2025 року
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг; 
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» про визнання відсутності матеріально-правових підстав для стягнення заборгованості та визнання безпідставним нарахування заборгованості,
постановив ухвалу про наступне:
1.                 У грудні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (далі - ТОВ «Інфокс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 4 066,08 грн.
2.                 У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Інфокс» про визнання відсутніми матеріально-правових підстав для стягнення заборгованості та визнання безпідставним нарахування заборгованості. 
3.                 Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2022 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
4.                 Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 
2022 року позов ТОВ «Інфокс» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інфокс» суму боргу за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 
4 066,08 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
5.                 Постановою Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інфокс»  суму боргу за оплату житлово-комунальних послуг за період з січня 2017 року до вересня 2019 року включно, у розмірі 3 744,91 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
6.                 Постановою Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2022 року скасовано, направлено справу для продовження розгляду зустрічного позову ОСОБА_1 до суду першої інстанції.
7.                 Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 квітня 
2024 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду 
від 15 травня 2025 року, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.
8.                 21 липня 2025 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 нарішення Суворовського районного суду м. Одеси 
від 03 квітня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 травня 2025 року.
9.                 Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.
10.            В цьому випадку Суд звертає увагу на те, що згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
11.            Так само і стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплюючи право на справедливий суд, не містить гарантій щодо можливості касаційного оскарження всіх судових рішень.
12.            Механізм реалізації права на судовий захист визначає законодавець виключно в законах України (пункт 14 частини першої статті 92 Конституції України).
13.            За чинним конституційним правопорядком апеляційний перегляд має здійснюватися щодо кожної справи, яку оскаржено в апеляційному порядку, а в частині касаційного оскарження рішення суду обсяг права на таке оскарження змінено з права касаційного оскарження всіх рішень, крім випадків, встановлених законом, на право касаційного оскарження судового рішення лише у визначених законом випадках (див., наприклад, рішення Конституційного Суду України від 21 липня 2021 року № 5-р(II)/2021).
14.            Обґрунтування саме такого підходу в частині касаційного оскарження судового рішення міститься в Пояснювальній записці до проєкту Закону України про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) (реєстр. № 3524), ухваленого як Закон № 1401, де зазначено, що «встановлення законом виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, дасть змогу побудувати ефективну судову систему, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення».
15.            В свою чергу згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
16.            Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року 
№ 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
17.            Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
18.            В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини (частини четверта статті 274 ЦПК).
19.            Предметом спору у даній справі за позовом ТОВ «Інфокс» є стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 4 066,08 грн; за зустрічним позовом ОСОБА_1 - визнання відсутності матеріально-правових підстав для стягнення заборгованості та визнання безпідставним нарахування заборгованості.
20.            Ця справа є незначної складності та не належить до винятків, визначених пунктом 2 частини шостої статті 19, частиною четвертою статті 274 ЦПК (див. пункти 17, 18).
21.            Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої, апеляційної чи касаційної інстанцій. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК розміщена в розділі 1 «Загальні положення» ЦПК, то вона поширюється й на стадію касаційного провадження.
22.            З огляду на ціну позову, предмет позову, характер правовідносин, складність справи Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
23.            У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що справа має суспільне значення для усього мільйонного міста, що випливає з обставин, наведених у зустрічній позовній заяві. Незаконне перебування в приватних руках такого стратегічного об`єкту як водоканад, що відіграє важливу роль у життєзабезпеченні міста-мільйонника несе загрозу національній безпеці та негативно впливає на бюджет міста. Також посилається на те, що справа має виняткове значення для неї. 
24.            Верховний Суд вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на таке.
25.            Верховний Суд вже висловлював позицію щодо понять «фундаментальне значення», «значний суспільний інтерес» та «виняткове значення» (див., наприклад, ухвалу від 05 квітня 2021 року у справі № 420/8512/20).
Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.
Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в цьому випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
26.            Справа, що має виняткове значення для учасника - це справа, що може бути виокремлена із загальних правил розгляду справ Верховним Судом. Під час розгляду такої справи Верховний Суд може здійснити сукупність процесуальних дій, спрямованих на визначення наявності або відсутності передбачених ЦПК підстав для перегляду справи в порядку касаційного провадження, з метою усунення встановлених у зв`язку з цим порушень законності попередніх судових рішень.
27.            Верховний Суд може визначити підстави для перегляду справи, що має виняткове значення для учасника, тобто з`ясувати питання, чи є ця справа винятковою відповідно до цивільного процесуального закону.
28.            Зазначення підстав касаційного оскарження є лише вимогою до форми та змісту касаційної скарги, проте не є безумовною підставою для відкриття провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
29.            В даному випадку ОСОБА_1 не обґрунтувала належним чином та не підтвердила доказами те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для неї виняткове значення. Аргументи ОСОБА_1 зводяться до незгоди з оцінкою судами зібраних доказів і встановлених обставин.
30.            Аналіз наведених у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода з оскаржуваними судовими рішеннями не свідчить про винятковість справи для ОСОБА_1 , як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для останньої внаслідок прийняття таких судових рішень.
31.            Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі Верховним Судом не встановлено.
32.             ОСОБА_1  мала можливість доводити свої заперечення проти позову та наводити доводи на користь своїх зустрічних позовних вимог в судах двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, а тому їй була забезпечена можливість реалізувати своє право на справедливий судовий розгляд.
33.            Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до статей 389, 394 ЦПК.
34.            Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК).
35.            Таким чином, оскаржувані судові рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК, Суд 
УХВАЛИВ:
1.                 Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси 
від 03 квітня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 травня 2025 року у справі № 522/21872/19.
2.                 Копію ухвали направити особі, яка подала цю скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                     П. І. Пархоменко
 
                 Д. А. Гудима
 
                                                                                                           Є. В. Краснощоков