П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/6758/24	

 	Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В.Г.              Дата і місце ухвалення: 04.11.2024р., м. Миколаїв    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів            –     Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.05.2024р. по 13.06.2024р.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.05.2024р. по 13.06.2024р. у сумі 8762,99 грн.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невидачі ОСОБА_1 довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Додаток 8 до Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зі зазначенням розміру грошового забезпечення за період з 27.09.2022р. по 19.05.2023р. з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 виготовити та направити ОСОБА_1 довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Додаток 8 до Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зі зазначенням розміру грошового забезпечення за період з 27.09.2022р. по 19.05.2023р. з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
24.10.2024р. ОСОБА_1  звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі про розподіл понесених судових витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн., які просив стягнути на його користь з військової частини НОМЕР_1 .
Позивач зазначав, що визначена вартість правничої допомоги в сумі 15 000,00 грн є співмірною із заявленими позовними вимогами та обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).
Військова частина НОМЕР_1 подала письмові заперечення на вказану заяву ОСОБА_1 , в яких зазначила, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу адвоката є завищеним, не відповідає критеріям співмірності, зазначеним в статті 134 КАС України. Дана адміністративна справа є типовою справою незначної складності. Крім того, пошук та аналіз судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складення стратегії у судовому процесі фактично охоплюється наданою послугою зі складання позовної заяви та не є такими, що належать до стягнення.
Додатковим рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень військової частини НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 757,00 грн.
Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права, просить змінити зазначене судове рішення шляхом стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень військової частини НОМЕР_1 6 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Апелянт зазначає, що здійснений судом розрахунок витрат на професійну правничу допомогу з розміру 25% є не правильним, оскільки у даній справі судом було прийнято до розгляду позовну заяву в частині десяти позовних вимог, з яких задоволено 4 позовні вимоги, тому відсоток часткового задоволення позову складає – 40%. Ураховуючи наявність доказів надання правничої допомоги на суму 15 000 грн., розмір витрат до стягнення має становити 40%, тобто 6 000 грн.
Також, апелянт посилається на те, що при ухваленні додаткового рішення суд здійснив формальний підхід щодо оцінки доказів, обмежившись посиланням на неспівмірність заявлених витрат в розмірі 15 000 грн. зі заявленими позовними вимогами. Судом не враховано, що розмір гонорару за договором про надання правничої допомоги №14 від 09.05.2024р. було встановлено між сторонами у фіксованому розмірі щодо кожної послуги, а не в погодинний оплаті. Отже, в даному випадку доведення відповідачем неспівмірності витрат має відбуватись без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом. Таким чином, доводи представника відповідача наведені у запереченнях, що розмір правничої допомоги неспівмірний із складністю справи та витраченим часом на ведення справи, необґрунтовано який час витрачено на кожну послугу та ціну, є безпідставними.
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що суд зменшив розмір судових витрат на правничу допомогу здійснюючи такий розрахунок з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», тобто поза межами доводів та вимог заяв, а отже за власною ініціативою, чим порушив принцип диспозитивності та змагальності.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. 
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Колегія суддів наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019р. по справі №826/841/17.
На підтвердження заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15000,00 грн. ОСОБА_1 надав до суду першої інстанції:
копію договору про надання професійної правничої допомоги №14 від 09.05.2024р., укладеного з адвокатом Бочак Наталією Ігорівною;
копію Додатку №1 до договору про надання професійної правничої допомоги №14 від 09.05.2024р., яким сторони визначили види правничої допомоги, їх об`єм та вартість;
копію акту виконаних робіт;
копії квитанцій №40 від 15.07.2024р. про сплату грошових коштів в сумі 5 000 грн., №0.0.3964087496.1 від 23.10.2024р. про сплату грошових коштів в сумі 5 000 грн., №0.0.3966354578.1 від 24.10.2024р. про сплату грошових коштів в сумі 5 000 грн.
Згідно наданого позивачем акту виконаних робіт Адвокат надав Клієнту наступні послуги: 
-          усне консультування щодо можливостей, механізмів і процедур судового захист прав Клієнта; ознайомлення з документами наданими Клієнтом щодо можливостей, механізмів і процедур досудового та судового захисту його прав – 1000 грн.;
-          ознайомлення з судовою практикою в аналогічних справах – 1000 грн.;
-          підготовка та направлення адвокатського запиту – 1000 грн.;
-          підготовка та направлення заяви про врегулювання спору в досудовому порядку – 1000 грн.;
-          підготовка позовної заяви про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; підготовка копій необхідних документів, які додаються до позовної заяви – 8000 грн.;
-          ознайомлення з документами наданими клієнтом для підготовки заяви про поновлення строку звернення до суду (медичні документи) – 1000 грн.;
-          підготовка та подача інших заяв у даній справі, клопотань до суду першої інстанції (заява про поновлення строків звернення до суду) – 2000 грн. Загальна сума 15  000,00 грн.
Надані позивачем документи на підтвердження витрат на правничу допомогу суд першої інстанції визнав належними доказами, які підтверджують понесення ОСОБА_1 відповідних витрат.
Поряд з цим, суд зазначив, що предметом спору в цій справі є 16 позовних вимог немайнового характеру, з яких судом задоволено 4, тобто 25%. Справа, відповідно до п.1 ч.6 ст.12 КАС України, відноситься до справ незначної складності. Крім цього, такі справи мають масовий характер, тому, за висновками суду, визначена вартість правничої допомоги у сумі 15000,00 грн. є неспівмірною із заявленими позовними вимогами.
Суд дійшов висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме 25% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01.01.2024р., тобто в сумі 757,00 грн.
Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що обґрунтованим та співмірним буде до стягнення з відповідача на користь позивача 757,00 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки вважає такий розмір витрат дещо заниженим.
Поряд з цим, при вирішенні спірного питання колегія суддів враховує положення частини шостої статті 139 КАС України, якою передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року скасовано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у даній справі в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 щодо перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні та видачі нового грошового атестату. Ухвалено в цій частині по справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Таким чином, на підставі ч.6 ст.139 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне змінити розподіл витрат на правничу допомогу у даній справі. При вирішенні даного питання суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Представлений адвокатом на розгляд суду обсяг матеріалів був достатнім для вирішення судом справи.
Із 10 позовних вимог, які розглядалися судом, 4 задоволено судом першої інстанції та додатково 3 задоволено судом апеляційної інстанції. 
Частиною третьою статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З вказаного слідує, що  всього задоволено 70% вимог, які розглядалися судом, а тому за правилами ч.3 ст.139 КАС України, з військової частини НОМЕР_1 пропорційним було б стягнення 10  500,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Разом з цим, колегія суддів враховує, що усталеною є практика Верховного Суду стосовно того, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час (зокрема, але не виключно постанови Верховного Суду від 24 грудня 2024 року у справі №380/25725/21, від 07 січня 2025 року у справі №120/19027/23, від 13 березня 2025 року у справі №260/3131/24, від 01 травня 2025 року по справі №260/2819/23).
Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
У постановах Верховного Суду від 28.04.2023р. по справі №640/8003/20, від 25.05.2023р. по справі №440/7120/20, від 20.06.2023р. по справі №280/5922/21 викладено правову позицію, згідно якої визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
В даному випадку предмет спору у справі не є складним, наслідком чого є розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, існує судова практика по розгляду  відповідної категорії справ, у зв`язку з чим підготовка її не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.  
До того ж, військова частина НОМЕР_1 подала письмові заперечення щодо співмірності понесених витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.
Враховуючи зазначене у сукупності, колегія суддів доходить висновку, що справедливим, обґрунтованим та пропорційним буде відшкодування військовою частиною на користь позивача 6000,00 грн. витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу.
Колегія суддів, враховуючи принцип свободи договору, не заперечує стосовно того, що сторони договору про надання правової допомоги погодили саме такий розмір гонорару, який заявлено позивачем до стягнення з відповідача, однак суд не погоджується з його розміром в межах розгляду питання щодо розподілу суми цього гонорару, як судових витрат у справі.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року змінити шляхом викладення абзацу другого його резолютивної частини в наступній редакції:
«Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 (шість  тисяч) грн.».
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 26 серпня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                                    І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                       О.В. Лук`янчук