СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року                                    м. Харків                        Справа №905/318/25  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,
за участі секретаря судового засідання Ярош В.В.,
за участю представників:
позивача -Коваленко Олександр Дмитрович (адвокат), довіреність №12 від 01.01.2025;
першого відповідача - не з`явився;
другого відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу першого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» (вх.№1492Д/1) на рішення Господарського суду Донецької області від 09.06.2025 року у справі №905/318/25,
за позовом Акціонерного товариства «Оксі Банк» (79019, м. Львів, вул. Газова, буд. 17, код ЄДРПОУ 09306278),
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» (85032, Донецька обл., Покровський р-н, село Добропілля, Промзона №1, вул. Промислова, буд.4, код ЄДРПОУ 43327309),
2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ),
про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 376030,71 грн,- 

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Оксі Банк» звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до першого відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер», другого відповідача ОСОБА_1 , про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 376030,71 грн. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням першим відповідачем зобов`язань за договором про надання овердрафту №23/23-О від 12.09.2023 року, укладеним між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер». Вимоги до другого відповідача обґрунтовані договором поруки №23/23-О-П від 12.09.2023 року, укладеним між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та ОСОБА_1 в забезпечення договору №23/23-О від 12.09.2023 року.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 09.06.2025 року (повний текст складено 08.05.2025 року, суддя Харакоз К.С.) у справі №905/318/25 позовні вимоги задоволено частково. 
Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» (85032, Донецька обл., Покровський р-н, село Добропілля, Промзона №1, вул. Промислова, буд.4, код ЄДРПОУ 43327309) та з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Оксі Банк» (79019, м. Львів, вул. Газова, буд.17, код ЄДРПОУ 09306278) прострочену заборгованість за тілом кредиту в розмірі 369221,30 грн. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» (85032, Донецька обл., Покровський р-н, село Добропілля, Промзона №1, вул. Промислова, буд.4, код ЄДРПОУ 43327309) на користь Акціонерного товариства «Оксі Банк» (79019, м. Львів, вул. Газова, буд.17, код ЄДРПОУ 09306278) судовий збір у розмірі 5538,91 грн. 
В іншій частині вимог відмовлено.
Перший відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 09.06.2025 року у справі №905/318/25 в частині задоволених позовних вимог про стягнення в солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оксі Банк» суми простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 80481,03 грн; прийняти в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні таких позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що місцевим господарським судом не було враховано, що згідно наявних в матеріалах справи виписки про рух коштів на рахунку відповідача-1 за період з 12.09.2023 року по 21.11.2024 року та розрахунку заборгованості за процентами, позивачем в порушення договірних умов та вимог цивільного законодавства, поза межами строку кредитування безпідставно були нараховані проценти за період з 11.09.2024 року по 21.11.2024 року в загальному розмірі 52981,03 грн, які відповідачем-1 частково були погашені 30.09.2024 року в сумі 38545,08 грн та 28.10.2024 року в сумі 7626,54 грн, а всього в сумі 46171,62 грн.
Перший відповідач зазначає, що враховуючи встановлену місцевим господарським судом безпідставність нарахування позивачем поза межами строку кредитування процентів за користування овердрафтом за період з 11.09.2024 року по 21.11.2024 року в загальному розмірі 52981,03 грн, сплачені відповідачем-1 на користь позивача грошові кошти в загальній сумі 46171,62 грн, у відповідності з черговістю погашення заборгованості, встановленою договором, повинні бути зараховані на погашення простроченої заборгованості за основним боргом, а відтак, прострочена заборгованість за тілом кредиту становить 323049,68 грн.
На думку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер», враховуючи законодавчу заборону встановлення незаконності плати за дії, які банк вчиняє на власну користь, зокрема нарахування комісійної винагороди за встановлення ліміту овердрафту та його збільшення як обов`язкову умову надання банківської послуги за договором №23/23-О про надання овердрафту від 12.09.2023 року та додатковим договором №1 від 21.02.2024 року до договору №23/23-О про надання овердрафту від 12.09.2023 року, сплачені відповідачем-1 на користь позивача суми комісійної винагороди за встановлення ліміту овердрафту та його збільшення в загальному розмірі 27500,00 грн у відповідності з черговістю погашення заборгованості, встановленою договором, повинні бути зараховані на погашення простроченої заборгованості за основним боргом, а прострочена заборгованість за тілом кредиту має становити 288740,27 грн.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.07.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою першого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» на рішення Господарського суду Донецької області від 09.06.2025 року у справі №905/318/25; встановлено позивачу строк протягом якого він має право подати до суду відзив на апеляційну скаргу, а також встановлено строк протягом якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі. Справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку через підсистему електронний суд. Витребувано з Господарського суду Донецької області матеріали справи №905/318/25.
23.07.2025 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «ЛВР-Кондитер» відмовити, а рішення Господарського суду Донецької області від 09.06.2025 року у справі №905/318/25 залишити без змін.
Відзиву на апеляційну скаргу, клопотань та заяв від ОСОБА_1 у встановлений строк не надходили. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2025 повідомлено учасників справи, що розгляд справи №905/318/25 за апеляційною скаргою першого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» на рішення Господарського суду Донецької області від 09.06.2025 року перенесено на 18.08.2025 року на 10 год. 15 хв.
18.08.2025 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» надійшло клопотання про відкладення апеляційного розгляду у справі №905/318/25, в якому заявник просить визнати такою, що відбулася з поважних причин, неявку в судове засідання Східного апеляційного господарського суду в господарській справі №905/318/25, яке призначене на 18.08.2025 на 10 год. 15 хв., представника ТОВ «ЛВР Кондитер» - адвоката Нора Артема Григоровича та відкласти розгляд апеляційної скарги ТОВ «ЛВР Кондитер» на рішення Господарського суду Донецької області від 09.06.2025 року у справі №905/318/25 на іншу визначену судом дату, про що у встановленому порядку повідомити сторони у справі.
В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача зазначає, що здійснює захист майнових прав ТОВ «ПЕТРУС-ІНВЕСТБУД» у Київському окружному адміністративному суді за адміністративним позовом ТОВ «ПЕТРУС-ІНВЕСТБУД» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень вищезазначеного суб`єкта владних повноважень від 26.06.2024 року №00614280702, №00614250702, №00614290702 про визначення вказаному платнику податків податкових зобов`язань по податку на додану вартість в розмірі 1044959,00 грн, по податку на прибуток підприємств в розмірі 1653726,00 грн та штрафу в сумі 1020,00 грн, а всього на загальну суму 2699705,00 грн.
Представник першого відповідача зазначає, що розгляд справи по суті за вказаним адміністративним позовом призначено на 18.08.2025 року на 10 год 30 хв., що об`єктивно унеможливлює одночасно участь в двох судових засіданнях практично в один і той же час в судах різних інстанцій та юрисдикції. На підтвердження відповідних обставин, надає копію ухвали Київського окружного адміністративного суду про відкриття провадження в адміністративній справі №320/46778/24, судові повістки-повідомлення Київського окружного
адміністративного суду про виклик в судові засідання у справі №320/46778/24 представника ТОВ «ПЕТРУС-ІНВЕСТБУД» - адвоката Нора Артема Григоровича, а також роздруківку з офіційного сайту «Судова влада України» про призначення судового засідання у справі №320/46778/24 на 18.08.2025 на 10 год. 30 хв. Крім того, представник зазначає, директор ТОВ «ЛВР Кондитер» та інші працівники зазначеного суб`єкта господарювання не є фахівцями в галузі права, а тим більше не є адвокатами, а тому не володіють правовими знаннями та відповідними навичками, що позбавляє їх можливості здійснення належним чином захисту майнових прав вказаного суб`єкта господарювання в господарському судочинстві. 
У судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. 
Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 11, 13 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Як свідчать матеріали справи, ухвала Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2025 була доставлена до електронного кабінету першого відповідача 25.07.2025 о 18:40.
Обставини повідомлення судом заявника апеляційної скарги про дату, час та місце розгляду справи не оспорюються ним і у відповідному клопотанні.
Разом з тим, суд зазначає, що явка представників сторін в судове засідання не була визнана обов`язковою.
При цьому, матеріали справи містять апеляційну скаргу першого відповідача, в якій викладено доводи та вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» у даній справі щодо відповідного оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції. Таким чином, його правова позиція доведена до суду апеляційної інстанції у повному обсязі.
Колегія суддів також наголошує, що сторона не позбавлена була права на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, про що було роз`яснено в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 14.07.2025.
Колегія суддів також звертає увагу, що клопотання про відкладення розгляду справи подано представником відповідача до Східного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» та надійшло до Східного апеляційного господарського суду 18.08.2025 о 09 год 09 хв.
При цьому колегія суддів зауважує, що адвокат представника відповідача-1 здійснив пріоритет інтересів ТОВ «ПЕТРУС-ІНВЕСТБУД» в адміністративній справі №320/46778/24 у Київському окружному адміністративному суді, судове засідання по якій призначено на 18.08.2025 о 10:30, перед інтересами ТОВ «ЛВР Кондитер» у справі №905/318/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» на рішення Господарського суду Донецької області від 09.06.2025 року у Східному апеляційному господарському суді (судове засідання призначено 18.08.2025 року на 10 год. 15 хв.).
Водночас, про покладені в основу клопотання обставини (зокрема, щодо зміни дати судового засіданні) заявнику мало бути відомо з відповідної ухвали Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2025. А тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» мало достатньо часу для вирішення питання участі у відповідному судовому засіданні свого представника.
За таких обставин, суд не вважає клопотання представника першого відповідача про відкладення розгляду справи обґрунтованим та не вбачає підстав для його задоволення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши з урахуванням положень ч. 1 ст. 269 ГПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
12.09.2023 року між Акціонерним товариством «Оксі Банк» (кредитодавець, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» (позичальник) укладено договір №23/23-О про надання овердрафту (далі - договір),  відповідно до п.1.1. якого кредитодавець в строк з 12.09.2023 по 10.09.2024 на підставі платіжних доручень позичальника здійснює платежі на суму, що перевищує залишок коштів на поточному рахунку № НОМЕР_2 , відкритому у кредитодавця в межах встановленої суми ліміту (овердрафту).
Пунктом 1.2. договору було погоджено, що дебетове сальдо, що виникає на поточному рахунку позичальника внаслідок оплати платіжних документів, не може перевищувати граничної суми в розмірі 1000000,00 грн (ліміт овердрафту).
У подальшому, на підставі укладеного додаткового договору №1 від 21.02.2024 року до договору було внесено зміни у п. 1.2. договору та викладено його в такій редакції: «дебетове сальдо, що виникає на поточному рахунку Позичальника внаслідок оплати платіжних документів, не може перевищувати граничної суми у розмірі 2750000,00 (два мільйона сімсот п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, надалі ліміт овердрафту».
Відповідно до п. 2.1. договору виконання позичальником зобов`язань за договором забезпечується: порукою фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за відповідним договором поруки, який має бути укладений з банком в день укладання цього договору.
Пунктом 3.1. договору визначено, що видача овердрафту здійснюється шляхом оплати кредитодавцем розрахункових документів позичальника понад залишок коштів на його поточному рахунку.
Як погоджено п.п. 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3 договору, позичальник зобов`язується: здійснювати щомісячне обслуговування овердрафту на кінець кожного календарного місяця; здійснити кінцеве погашення заборгованості перед кредитодавцем за договором до 10 вересня 2024 року; здійснювати сплату кредитодавцю нарахованих процентів за користування овердрафтом, комісійних винагород в порядку та на умовах, передбачених договором.
Відповідно до п. 4.3.1 договору кредитодавець має право при невиконання або неналежному виконанні позичальником прийнятих на себе за договором зобов`язань вимагати дострокового повернення овердрафту, сплати нарахованих процентів та комісійної винагороди зі сплатою штрафу згідно з п. 6.1 договору, інших грошових зобов`язань, передбачених договором та/або законодавством.
За користування овердрафтом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі 27% річних, які нараховуються на суму дебетового залишку на кінець операційного дня за поточним рахунком (п. 5.1 договору).
Нарахування процентів здійснюється кредитодавцем щоденно, виходячи з фактичної кількості днів користування Позичальником овердрафтом та їх фактичних дебетових залишків на кінець операційного дня за поточним рахунком, а також фактичної кількості днів у місяці. Метод визначення днів для нарахування процентів «факт/факт» (п. 5.2 договору).
Згідно з п. 5.3 договору сплата позивальником процентів за користування овердрафтом здійснюється щомісячно не пізніше п`ятого календарного місяця, наступного за звітним, а також в день закриття овердрафту.
Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 договору за недотримання строків погашення овердрафту та/або нарахованих процентів та\або комісійної винагороди в порядку, передбаченому даним договором, позичальником сплачується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період існування простроченого платежу, від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення; у разі порушення позичальником будь-якого з обов`язків, передбачених п.п. 4.2.1- 4.2.14., 7.3.договору, позичальник сплачує за вимогою кредитодавця штраф у розмірі 5 (п`ять) процентів від, ліміту овердрафту за кожен випадок порушення умов договору; не зважаючи па будь-які умови положення договору кредитодавець не несе будь-якої відповідальності за відмову позичальнику в обслуговуванні/співпраці за договором та будь-які наслідки такої відмови.
Згідно п. 7.1. договору, у разі непогашеним основного боргу за овердрафтом в строк встановлений п. 4.2.2. договору та/або порушення строків сплати комісійної винагороди та/або процентів за користування овердрафтом, а також у випадку накладання арешту на рахунок позичальника правовідносини сторін за овердрафтом перетворюються у правовідносини за короткостроковим кредитом до встановленого строку дії договору і кредитодавець переносить заборгованість за овердрафтом та нараховані за його користування проценти на відповідні рахунки короткострокових (прострочених) кредитів. З цього моменту кредитодавець не здійснює платежі на суму, що перевищують залишок на поточному рахунку, і розмір короткострокового кредиту визначається як залишок заборгованості за овердрафтом.
За змістом п. 7.14. договору, всі повідомлення, вимоги, інше за цим договором будуть вважатися зробленими (врученими) належним чином у разі, якщо вони здійснені: - у письмовій формі та надіслані цінним листом з повідомленням про вручення за зазначеними адресами сторін у реквізитах цього договору (реквізитах додаткових договорів до договору, останньою повідомленою адресою сторони, у разі зміни такої адреси) та/або місцезнаходження сторони, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; - з адреси електронної пошти сторони на адресу електронної пошти другої сторони, вказаної у реквізитах цього договору (реквізитах додаткових договорів до Договору, останньою повідомленою адресою сторони, у разі зміни такої адреси) та/або адреси електронної пошти сторони, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказаний спосіб відправки не розповсюджується па позичальника, якщо кредитодавцю необхідним є отримання документу у паперовій формі. Про необхідність кредитодавцю мати документ у паперовій формі, кредитодавець повідомляє позичальника додатково. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата: - їх особистого вручення, про що вказано в повідомленні про вручення, а у разі повернення листа на адресу банку з іншими поштовими відмітками (в чому числі закінчення терміну зберігання, відсутність адресата за вказаною адресою, відмова адресата від одержання та інше) з дати відправлення такого повідомлення; - дати відправки стороною з адреси електронної пошти на адресу електронної пошти другої сторони.
Договір набуває чинності та є укладеним з дати його підписання сторонами/уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.1 договору).
Як вже було зазначено на підставі укладеного додаткового договору №1 від 21.02.2024 року до договору було також доповнено розділ 1 договору новими пунктами 1.3., 1.4. в наступній редакції: «ліміт овердрафту - дебетове сальдо, що виникає на поточному рахунку позичальника внаслідок оплати платіжних документів, яке не може перевищувати 30% середньомісячних чистих надходжень на рахунок позичальника зазначений в п.1.1 даного договору за період трьох місяців, що передують встановленню/перегляду ліміту овердрафту, але не більше 2750000,00 (два мільйона сімсот п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок. До чистих надходжень включається кредитовий оборот за поточним рахунком зазначеним у п.1.1.даного договору за виключенням надходжень кредитів, фінансової допомоги та інших надходжень, не пов`язаних з господарською діяльністю позичальника або надходжень транзитного характеру. При початковому встановленні ліміту овердрафту до складу чистих надходжень можуть бути включені надходження на поточні рахунки в інших банках. Ліміт овердрафту переглядається і встановлюється кожні три місяці до 5-го числа місяця, наступного після трьох календарних місяців користування овердрафтом».
Пунктом 3 додаткового договору №1 від 21.02.2024 року до договору погоджено, що за збільшення ліміту овердрафту за кредитним договором згідно п.1 цього додаткового договору, позичальник у день підписання цього додаткового договору сплачує банку комісійну винагороду у розмірі 1% від суми збільшення ліміту овердрафту, а саме 17500,00 грн на рахунок кредитодавця.
24.05.2024 року між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» укладено додатковий договір №2 до договору №23/23-О про надання овердрафту від 12.09.2023, про наступне:
1. Дату повного погашення заборгованості за овердрафтом, що припадала на 31.03.2024 року перенести на строк до 31.05.2024 року (включно);
2. Підпункт 4.2.1. пункту 4.2. кредитного договору викласти в наступній редакції: « 4.2.1. Здійснювати повне погашення заборгованості за овердрафтом один раз в 90 (дев`яносто) календарних днів»;
3. Сторони дійшли згоди, що зміни умов п.п. 4.2.1. п.4.2. кредитного договору позичальнику вступають в силу у разі сплати позичальником не пізніше 31.05.2024 року прострочених процентів, нарахованих за період з 01.03.2024 року до 30.04.2024 року.
Договір №23/23-О та додаткові угоди №1, №2 підписані представниками сторін, скріплені печатками.
З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за договором №23/23-О про надання овердрафту від 12.09.2023 року, між Акціонерним товариством «Оксі Банк» (кредитор, банк) та ОСОБА_1 (поручитель) укладений договір поруки №23/23-О-П від 12.09.2023 (далі - договір поруки).
Згідно з пунктом 2.1. договору поруки поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання боржником в повному обсязі зобов`язань за основним договором, в тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов основного договору та додаткових договорів (угод) до нього.
Поручитель підтверджує, що він ознайомлений зі змістом основного договору і заперечень до умов основного договору не має (п. 2.5 договору поруки).
Відповідно до п. 3.1. договору поруки кредитор має право в разі порушення боржником будь-якого зобов`язання (повністю або частково) за основним договором або неналежного його виконання звернутись до поручителя з вимогою про виконання такого зобов`язання/його частини, а поручитель зобов`язується виконати його за боржника в порядку та строки, зазначені у вимозі.
Згідно з п. 4.1. договору поруки строк поруки за договором: з дати підписання цього договору до дня остаточного терміну повернення кредиту + 10 років.
Кредитор має право у разі невиконання та/або порушення виконання боржником умов основного договору, звертатися до поручителя в порядку, передбаченому законодавством, з метою інформування про необхідність виконання боржником умов основного договору; вимагати від поручителя виконання зобов`язання відповідно до умов цього договору та законодавства України; надсилати поручителю вимогу про виконання зобов`язання відповідно до умов цього договору (п.п. 5.1.1., 5.1.2., 5.1.3. договору поруки).
Як погоджено у п.п. 5.4.2. договору поруки, в разі невиконання або порушення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредитором, поручитель зобов`язується погасити заборгованість за основним договором протягом 10 календарних днів з дати отримання вимоги кредитора про невиконання/порушення виконання боржником своїх зобов`язань, якщо інший строк не встановлено у вимозі.
Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє протягом строку дії поруки, визначеного цим договором (п. 10.1. договору поруки).
Вказаний договір поруки підписаний сторонами електронним підписом 12.09.2023 року без зауважень та заперечень.
21.02.2024 року між Акціонерним товариством «Оксі Банк» (кредитор, банк) та ОСОБА_1 (поручитель) укладений договір про внесення змін до договору поруки №23/23-О-П від 12.09.2023, про наступне:
1. Сторони домовилися визначення терміну «Зобов`язання», наведене в розділі 1 «Терміни та скорочення» договору поруки, викласти в наступній редакції, а саме: «Зобов`язання Боржника (в повному обсязі або окремій його частині), що випливають з основного договору, в тому числі, але не виключно: 1. Повернути кредитору кредит, отриманий за основним договором у розмірі 2750000,00 гривень (два мільйона сімсот п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок) із остаточним терміном повернення не пізніше « 10» вересня 2024 року (включно) (далі - остаточний термін повернення кредиту), із погашенням на умовах, зазначених у основному договорі, зі сплатою в тому числі: - фіксованої процентної ставки у розмірі 27% (двадцять сім відсотків) річних у гривні на умовах, зазначених у Основному договорі.
2. Сплатити кредитору процентні ставки, які застосовуються при порушенні боржником зобов`язань за основним договором, в розмірі, в строки та на умовах, зазначених в основному договорі.
3. Сплатити кредитору комісійні винагороди в розмірі, в строки та на умовах, зазначених в основному договорі;
4. Сплатити на користь кредитора пені, штрафи, неустойки, іншу грошову відповідальність передбачену основним договором та/або чинним законодавством України у випадку неналежного виконання зобов`язань за основним договором, а також інші платежі, що підлягають сплаті згідно умов основного договору.
Договір про внесення змін до договору поруки №23/23-О-П від 12.09.2023 року підписаний представниками сторін, скріплений печатками.
Матеріали справи містять вимогу АТ «Оксі Банк» до ТОВ «ЛВР Кондитер» №1030/2133 від 22.11.2024 року та до ОСОБА_1 №1030/2130 від 22.11.2024 року про усунення порушення, у яких просить погасити заборгованість в розмірі 376030,71 грн на користь банка протягом 10 днів з моменту отримання даної вимоги.
За твердженням позивача, позичальник та поручитель не виконали вимог банку про сплату заборгованості у розмірі 376030,71 грн, з яких: 369221,30 грн - прострочене тіло кредиту, 6809,41 грн - прострочені відсотки, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази реагування відповідачів на вимоги позивача про сплату заборгованості за договором про надання овердрафту №23/23-О від 12.09.2023 року, відсутні докази, які б підтверджували погашення відповідачами заборгованості за кредитним договором, а тому суд вважає доведеним факт наявності простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 369221,30 грн.
Місцевий господарський суд встановив, що враховуючи умови договору про надання овердрафту, а також те, що право АТ «Оксі Банк» на здійснення нарахування відсотків за користування кредитом припинилося 10.09.2024 року, позовні вимоги в частині стягнення прострочених відсотків у розмірі 6809,41 грн задоволенню не підлягають.
Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.
Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1, 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до статей 193 ГК України та 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).
Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша та друга статті 553 ЦК України).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із статтями 627, 628 та 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є кредитним договором, який підпадає під правове регулювання норм §2 глави 71 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.
Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У відповідності до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Отже, за договором позики та кредитним договором обов`язку позикодавця (кредитодавця) передати позичальнику грошові кошти кореспондує обов`язок позичальника повернути позикодавцю (кредитодавцю) грошові кошти або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (при наданні позики), а також сплатити проценти, якщо це передбачено договором.
Таким чином, договір позики та кредитний договір вважаються виконаними в момент повернення позичальником грошових коштів, такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості (при наданні позики), а також сплати процентів, якщо це передбачено договором.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Згідно з п. 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75 (далі- Положення), форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер клієнтського рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) сума вхідного залишку за рахунком; 7) код ID НБУ банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.
Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку (п. 62 Положення)
Відповідно до п. 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Інформація про стан рахунків клієнтів може надаватись їх власникам та органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України (п. 65 Положення).
Крім того, згідно з Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. №578/5 (далі - Перелік №578/5), до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.
Колегію суддів враховано правову позицію, що викладена у постанові Верховного Суду від 23.09.2019 року у справі №910/10254/18, згідно з якою банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а отже є належними доказами надання позичальнику кредитних коштів.
Як вбачається з виписки по особовому рахунку першого відповідача, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, що не заперечується й першим відповідачем, а саме перерахував кредитні кошти на умовах, що передбачені вказаним договором.
Колегія суддів зазначає, що надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина 2 статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року у справі №910/4518/16 (пункти 80-84) зауважила, що користування кредитом - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно користуватися кредитом, натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за користування кредитом) за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.
За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість станом на 22.11.2024 року за тілом кредиту становить 369221,30 грн, заборгованість за простроченими процентами складає 6809,41 грн. При цьому позивач здійснює розрахунок боргу за процентами у період 11.09.2024 року - 30.09.2024 року двічі.
Відповідно до умов п.7.7. договору про надання овердрафту №23/23-О від 12.09.2023 року у разі недостатності суми отриманого платежу для виконання позичальником зобов`язань за договором у повному обсязі отриману суму кредитодавець направляє на погашення заборгованості позичальника у такій черговості: 1) заборгованість за простроченими процентами та несплаченими в строк комісійними винагородами; 2) прострочена заборгованість за основним боргом; 3) строкова заборгованість за процентами та комісійними винагородами; 4) строкова заборгованість за основним боргом; 5) витрати кредитодавця, пов`язані з одержанням виконання; 6) неустойка за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів; 7) інша неустойка за умовами договору.
Колегією суддів встановлено, що відповідно до виписки про рух коштів на рахунку першого відповідача за період з 12.09.2023 року по 21.11.2024 року та розрахунку заборгованості за процентами, позивачем в порушення договірних умов, поза межами строку кредитування (право АТ «Оксі Банк» на здійснення нарахування відсотків за користування кредитом припинилося 10.09.2024) було нараховано проценти за період з 11.09.2024 року по 21.11.2024 року в загальному розмірі 52981,03 грн, які першим відповідачем частково були погашені 30.09.2024 року в сумі 38545,08 грн та 28.10.2024 року в сумі 7626,54 грн, а всього в сумі 46171,62 грн.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про необхідність відмови у позові в частині стягнення нарахованих банком процентів за користування кредитом у розмірі 46171,62 грн та наявності підстав для стягнення простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 323049,68 грн.
Щодо доводів заявника апеляційної скарги про незаконність нарахування комісійної винагороди за встановлення ліміту овердрафту, колегія суддів зазначає таке.
Як вбачається зі змісту укладеного договору, пунктом 5.4. якого встановлено, що нарахування комісійної винагороди за встановлення ліміту овердрафту здійснюється одноразово при укладенні договору в розмірі 1% від ліміту овердрафту. 
На підставі укладеного додаткового договору №1 від 21.02.2024 року сторонами було погоджено, що за збільшення ліміту овердрафту за кредитним договором позичальник у день підписання цього додаткового договору сплачує банку комісійну винагороду у розмірі 1% від суми збільшення ліміту овердрафту, а саме 17500,00 гривень на рахунок кредитодавця. 
Колегія суддів зауважує, що перерахування вказаних грошових коштів здійснено першим відповідачем на виконання умов кредитного договору, оскільки кредитний договір не був розірваний, а його умови були чинними.
Так, з`ясовуючи зміст правовідносин сторін договору, суди мають виходити з умов договору, його буквального та логічного змісту, з намірів сторін саме того договору, з приводу якого виник спір, а також із того, що сторони правовідносин мають діяти добросовісно. Близька за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17.01.2019 у справі №923/241/18, від 21.05.2019 у справі №925/550/18, від 19.06.2019 у справі №923/496/18, від 12.08.2021 у справі №910/7914/20, від 21.10.2021 у справі №908/3027/20, від 05.02.2025 у справі № 920/451/23.
За усталеною правовою позицією, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень Суд може тлумачити правочин, розглядаючи справу за будь-якою позовною вимогою, що слідує із цього правочину, або за окремим позовом, предметом якого є вимога про тлумачення правочину (див. пункти 59-60 постанови Великої Палати Верховного Суду  від 16.10.2024 у справі №911/952/22, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.01.2020 у справі №915/692/19, від 05.02.2020 у справі №910/15161/18, від 09.07.2020 у справі №922/404/19, від 19.12.2023 у справі №925/1205/22 тощо).
Тож, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням положень статей 6, 626-628 ЦК України на час укладення договору позичальник був ознайомлений зі змістом договору, про що свідчить його підпис; не звертався до банку щодо роз`яснень положень договору чи надання іншої інформації з приводу виконання зобов`язань і не заявляв про те, що йому незрозумілі умови кредитного договору. Фактично, позичальник, підписуючи кредитний договір, погодився на нарахування до обов`язкового платежу фіксованої суми комісійної винагороди. 
Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що на спірні правовідносини не розповсюджуються положення Закону України «Про споживче кредитування», адже надання овердрафту першому відповідачу пов`язано із здійсненням його комерційної діяльності, а наданий кредит, за яким стягується заборгованість не є споживчим. 
З огляду на те, що положення договору в частині нарахування комісійної винагороди за встановлення ліміту овердрафту та за її збільшення не визнавалися судом недійсними, суд не вбачає підстав для звільнення першого відповідача від нарахування комісійної винагороди за договором, яка була погоджена сторонами та сплачена. 
Відповідно до частин третьої - четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з статтею 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до частини першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За положеннями ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення Господарського суду Донецької області від 09.06.2025 року у справі №905/318/25,
Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Донецької області від 09.06.2025 року у справі №905/318/25 змінити.
Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:
«Позовні вимоги Акціонерного товариства «Оксі Банк» до відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер», відповідача 2 - ОСОБА_1 , про стягнення солідарно суми грошових коштів задовольнити частково в сумі 323049,68 грн.
Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» (85032, Донецька обл., Покровський р-н, село Добропілля, Промзона №1, вул. Промислова, буд.4, код ЄДРПОУ 43327309) та з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» (79019, м. Львів, вул. Газова, буд.17, код ЄДРПОУ 09306278) прострочену заборгованість за тілом кредиту в розмірі 323049,68 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР КОНДИТЕР» (85032, Донецька обл., Покровський р-н, село Добропілля, Промзона №1, вул. Промислова, буд. 4, код ЄДРІОУ 43327309) на користь Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» (79019, м. Львів, вул. Газова, буд.17, код ЄДРПОУ 09306278) судовий збір у розмірі 4845,72 грн.
В іншій частині вимог відмовити».

Стягнути з Акціонерного товариства «Оксі Банк» (79019, м. Львів, вул. Газова, буд.17, код ЄДРПОУ 09306278) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» (85032, Донецька обл., Покровський р-н, село Добропілля, Промзона №1, вул. Промислова, буд.4, код ЄДРПОУ 43327309) 2084,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 26.08.2025 року.

Головуючий суддя                                                                    В.С. Хачатрян

Суддя                                                                                           В.В. Россолов  

Суддя                                                                                           О.І. Склярук