Справа № 745/240/24 	Головуючий у 1 інстанції Даньков О. М. 	
Провадження № 33/4823/662/25 	  	
Категорія - ч.3 ст.172-20 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сосницького районного суду Черінігвської області від 19 березня 2024 року,  
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,  
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20  КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. 

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 11 березня 2024 року, близько 13 год 30 хв, солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, гранатометник першого відділення охорони першого взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, та в порушення своїх статутних обов`язків, перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) під час виконання службових завдань з оповіщення в стані алкогольного сп`яніння, тобто виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного правопорушення. Зазначає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння №9 від 11.03.2024 є недопустимим доказом, оскільки його огляд проводився на підстві Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проте він не мав статусу водія в момент огляду. Водночас, його огляд мав здійснюватися на підставі постанови КМУ №32 від 12.01.2024. Апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутній чек за результатами застосування технічного приладу, висновок із закладу охорони здоров`я за результатами огляду військовослужбовця, який повинен проводитися у присутності посадової особи, уповноваженої на те командиром (начальником) військової частини (ч.5 ст.266-1 КУпАП). Також зазначає, що результати огляду не підтверджені відеозаписом або двома незаангажованими свідками. Письмові показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були досліджені судом належним чином. 
Також просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки копію постанови він не отримував у зв`язку з проходженням служби, а з матеріалами справи ознайомився лише 11.07.2025. 

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1   не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, вимоги апеляційної скарги підтримує у повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП  постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Згідно зі ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 

Адміністративна відповідальність за ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачена, зокрема, за розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

За змістом ч.1 ст.1 ЗУ «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №264/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. 
На даний час на всій території України діє особливий період.

Із копії військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що він є військовослужбовцем з 19 липня 2022 року (а.с.14).

Як зазначено у протоколі ІНФОРМАЦІЯ_4 №002 про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП від 12.03.2024, солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації, гранатометник першого відділення охорони першого взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, та в порушення своїх статутних обов`язків, 11.03.2024 близько 13 год 30 хв, перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) під час виконання службових завдань з оповіщення в стані алкогольного сп`яніння, тобто виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП (а.с.3-6).
Викладені у даному протоколі відомості ОСОБА_1 власноручно підтвердив своїм підписом та особисто в графі пояснення військовослужбовця, який притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначив «зауважень щодо змісту протоколу не маю».
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння на території ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується актом медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 9 від 11.03.2024, згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту -1,51 проміле (а.с.9). 
Медичний огляд був проведений у медичному закладі, що входить до переліку закладів охорони здоров`я області, які мають право проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; лікарем, у кваліфікації якого суд не мав підстав сумніватися. Таким чином, стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було встановлено у передбаченому законом порядку. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння в медичному закладі відбувався не тільки за допомогою технічних засобів, а й на підставі встановлення зовнішнього вигляду, поведінки, стану свідомості, мовної здатності вегето-судинних реакцій, рухової сфери обстежуваної особи тощо. Тобто, висновок про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння здійснений лікарем на підставі комплексу об`єктивних показників, і використання технічних засобів є тільки часткою такого дослідження. Тому оспорювання апелянта такого висновку, є необґрунтованим.

Крім того, згідно з ч.1 ст.272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі, тобто виклик в судове засідання свідків є правом суду, а не обов`язком, у зв`язку з чим доводи апелянта про те, що місцевим судом не допитано свідків, є необґрунтованими        (а.с. 26,28).

До того, ж будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення такого огляду та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять, а тому, доводи апеляційної скарги у цій частині є непереконливими.

У судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, визнав та пояснив, що, дійсно, вживав спиртні напої, перебуваючи на службі.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує, що сам факт вживання спиртних напоїв ОСОБА_1 не заперечується в поданій апеляційній скарзі, що підтверджує обґрунтованість виявлення зовнішніх ознак цього стану службовими особами військової частини та підставність пропозиції про проходження огляду на стан спяніння. 

Доводи апелянта про те, що подія відбувалась у позаслужбовий час, не заслуговують на увагу, так як згідно п.7 Р.І Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим. Таким чином, ОСОБА_1 станом на 11.03.2024 слід вважати таким, що проходив військову службу.

Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності, а будь яких доказів щодо відсутності у діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.  

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки він, як військовослужбовець, перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання службових завдань з оповіщення в стані алкогольного сп`яніння, тобто виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції. 

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст.172-20 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

          Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,  

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Сосницького районного суду Чернігівської області від 19 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Сосницького районного суду Черінігвської області від       19 березня 2024 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний