Номер провадження: 22-ц/813/4108/25 
Справа № 520/15829/19
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року по цивільній справі за позовами Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, стягнення трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 04 серпня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №014/0058/74/62120, згідно якого останній отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США, строком до 04 серпня 2026 року, під 11,5% річних. 
04 серпня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №014/0058/74/62120 від 04.08.2006 року, якою сторонами узгоджено, що позичальник зобов`язаний передати в заставу кредитору майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . 
На виконання вказаної угоди, 10 серпня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурською О.В., зареєстрований в реєстрі за № 2961, за умовами якого іпотекодавець передав в заставу іпотекодержателю в забезпечення виконання умов кредитного договору №014/0058/74/62120 від 04.08.2006 року нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 . 
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 04.12.2012 року по справі №1512/2-1935/11, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0058/74/62120 від 04 серпня 2006 року у розмірі 130 005 доларів 34 центи США, що в еквіваленті складає 1 031 293 гривні 36 копійок.
Також, як вказує позивач, 04 квітня 2007 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №014/0058/82/72750, згідно якого останній отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 28 050 доларів США, строком до 04 квітня 2017 року, під 13,75% річних.
04 квітня 2007 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурською О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1111, за умовами якого іпотекодавець передав в заставу іпотекодержателю в забезпечення виконання умов кредитного договору №014/0058/82/72750 від 04.04.2007 року нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 .
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 10.12.2012 року по справі №1512/2-1942/11, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 , на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0058/82/72750 від 04 квітня 2007 року у розмірі 794 366 гривень 23 копійки.
Позивач посилається на те, що відповідач, як позичальник, не виконав рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2012 року та рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.12.2012 року, за наслідком чого не задовольнив вимоги Банку щодо сплати кредитної заборгованості, внаслідок чого у ОСОБА_6 станом на 01.04.2019 року виникла заборгованість перед банком: за кредитним договором №014/0058/74/62120 від 04.08.2006 року у розмірі 169 394 доларів США 54 центи, що в еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку складає 4 609 073 грн 49 коп., та за кредитним договором №014/0058/82/72750 від 04.04.2007 року у розмірі 57 714 доларів США 48 центів, що в еквіваленті в національній валюті по-курсу НБУ на дату розрахунку складає 1 570 359 грн 23 коп., що в загальній сумі складає 227 109 доларів 02 цента США.
01.04.2017 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» надіслало на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу за вих. №114/5-146055 про погашення заборгованості за кредитним договором №014/0058/82/72750 від 04.04.2007 року, з повідомленням, що у разі невиконання цієї вимоги, банк вимушений буде здійснити дії зі звернення стягнення на предмет іпотеки – квартиру АДРЕСА_2 , яка як вказує представник позивача відповідачем виконана не була. 
04.04.2017 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» було надіслало на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу за вих. №114/5-149707 про погашення заборгованості за кредитним договором №014/0058/74/62120 від 04.08.2006 року та роз`яснено аналогічно вищезазначені наслідки у разі непогашення заборгованості.
Таким чином, що у зв`язку з відсутності відповіді на надіслані вимоги та невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитними договорами щодо своєчасного повернення кредиту, як і не виконання рішень суду, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 14.02.2022 року клопотанняпредставник відповідача задоволено, об`єднано цивільну справу за №520/15829/19, з цивільною справою №947/36424/21 за позовною заявою АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних за кредитним договором, в одне провадження. Об`єднаній цивільній справі №947/36424/21, присвоєно номер №520/15829/19.
Так, у відповідності до об`єднаної цивільної справи до даної справи, позивачем АТ «Райффайзен Банк» заявлені позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на свою користь три відсотки річних за невиконання грошового зобов`язання з погашення заборгованості за кредитним договором №014/0058/74/62120 від 04.08.2006 року за період з 19.08.2018 року по 19.08.2021 року у розмірі 11 726,21 доларів США, на підставі положень статті 625 ЦК України.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 07.11.2022 року клопотанняпредставник відповідача задоволено, об`єднано цивільну справу за №520/15829/19, з цивільною справою №947/36414/21 за позовною заявою АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних за кредитним договором, в одне провадження. Об`єднаній цивільній справі №947/36414/21, присвоєно номер №520/15829/19.
Так, у відповідності до об`єднаної цивільної справи до даної справи, позивачем АТ «Райффайзен Банк» заявлені позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на свою користь три відсотки річних за невиконання грошового зобов`язання з погашення заборгованості за кредитним договором №014/0058/82/72750 від 04.04.2007 року за період з 19.08.2018 року по 19.08.2021 року у розмірі 5 445,92 доларів США, на підставі положень статті 625 ЦК України.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 23.03.2023 року замінено позивача – Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» на його правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» по цивільній справі №520/15829/19 за позовною заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за позовною заявою АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних за кредитним договором, за позовною заявою АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних за кредитним договором.
Згідно останніх уточнень позивач просив суд:
- у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором №014/0058/74/62120 від 04 серпня 2006 року у розмірі 93 972,61 доларів США, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі - 76 550,39 доларів США; заборгованість за відсотками у розмірі - 17 422,22 доларів США; та Кредитним договором № 014/0058/82/72750 від 04 квітня 2007 року у розмірі 279 743,56 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі - 189 415,29 гривень; заборгованість за відсотками у розмірі - 90 328,27 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 72,3 кв.м., житловою площею - 41,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 - шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкову ціну встановити на рівні не нижчому за ціни на цей вид майна (на підставі зовнішньої незалежної оцінки);
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість у вигляді трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання за Кредитним договором № 014/0058/74/62120 від 04 серпня 2006 року за період з 02 квітня 2017 року по 01 березня 2020 року у розмірі 8 218,10 доларів США; 
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість у вигляді трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання за Кредитним договором № 014/0058/82/72750 від 04 квітня 2007 року за період з 02 квітня 2017 року по 01 березня 2020 року у розмірі 24 464,15 гривень.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами – відмовлено.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про стягнення трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №014/0058/74/62120 від 04 серпня 2006 року – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; код ЄДРПОУ 43453613) три відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №014/0058/74/62120 від 04 серпня 2006 року, за період з 02 квітня 2017 року по 01 березня 2020 року в сумі 8 218 (вісім тисяч двісті вісімнадцять) доларів 10 центів США.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; код ЄДРПОУ 43453613) у відшкодування витрат зі сплати судового збору – 3284 (три тисячі двісті вісімдесят чотири) гривні 63 (шістдесят три) копійки.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про стягнення трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №014/0058/82/72750 від 04 квітня 2007 року – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; код ЄДРПОУ 43453613) три відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №014/0058/82/72750 від 04 квітня 2007 року, за період з 02 квітня 2017 року по 01 березня 2020 року в сумі 24 464 (двадцять чотири тисячі чотириста шістдесят чотири) гривні 15 (п`ятнадцять) копійок.
Стягнуто з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; код ЄДРПОУ 43453613) у відшкодування витрат зі сплати судового збору – 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 (нуль) копійок. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року в частині стягнення 3% річних у гривневому еквіваленті по Кредитному договору №014/0058/82/72750 від 04.04.2007 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволені зазначених позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у даній цивільній справі спір стосується стягнення 3% річних, що нараховані на заборгованість за кредитним договором, у якому грошове зобов`язання позивач визначив у іноземній валюті - доларах США, тоді як у позовній заяві позивач стверджує про невиконання зобов`язання у національній валюті - гривні на підставі рішення суду. Однак, зі змісту рішення суду від 10 грудня 2011 року вбачається, що позивачем в якості підстав для задоволення позовних вимог у справі №1512/2-1942/11 надавався розрахунок заборгованості в доларах США і зазначався гривневий еквівалент виниклої заборгованості. Таким чином, з огляду на надані позивачем докази, невиконаним є зобов`язання саме в іноземній валюті - доларах США.
Отже, відповідач вважає, що розрахунок 3% річних за Кредитним договором №014/0058/82/72750 від 04.04.2007 року в сумі 24 464,15 грн. суперечить змісту грошового зобов`язання по Кредитному договору - 2, оскільки згідно ст. 625 ЦК України, відповідальність щодо стягнення 3 відсотків річних мала б настати за невиконання грошового зобов`язання у доларах США, а не виконання рішення суду, про стягнення боргу у валюті - гривні, яка не передбачена самим зобов`язанням.
Тобто, рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення 3% річних у гривневому еквіваленті по Кредитному договору №014/0058/82/72750 від 04.04.2007 року.
Від представника ОСОБА_7 адвоката Грабовської М.В. на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Задовольняючи позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №014/0058/82/72750 від 04 квітня 2007 року, стягуючи з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» три відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №014/0058/82/72750 від 04 квітня 2007 року, за період з 02 квітня 2017 року по 01 березня 2020 року в сумі 24 464 гривні 15 копійок, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених вимог.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 04 серпня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/0058/74/62120, згідно якого останній отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США, строком до 04 серпня 2026 року, під 11,5% річних.
Згідно п. п. 5.1, 5.5 умов кредитного договору до обов`язків відповідача (позичальника) було покладено щомісячне до 15-го числа кожного місяця часткове повернення кредиту та щомісячна до 15-го числа кожного місяця сплата відсотків за фактичне використання кредитних коштів. У випадку невиконання зобов`язань за договором, відповідач (позичальник) за вимогою банку повинен протягом 30 календарних днів з моменту надіслання позивачем (кредитором) відповідного листа-повідомлення здійснити повернення кредиту, процентів та інших платежів, що визначені кредитним договором.
Згідно п. 9 кредитного договору, за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У разі невиконання позичальником будь-якої з умов кредитного договору відсоткова ставка збільшується кредитором на 5 відсотків до 16,5 відсотків річних з наступного дня, слідуючого за днем виявлення порушення.
Відповідно до договорів поруки від 04 серпня 2006 року, які були укладені між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , останні на добровільних засадах беруть на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору №014/0058/74/62120 від 04 серпня 2006 року.
Як вбачається з п. 3.2 договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 беруть на себе зобов`язання перед позивачем відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 на всю суму заборгованості.
04 серпня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №014/0058/74/62120 від 04.08.2006 року, якою сторонами узгоджено, що позичальник зобов`язаний передати в заставу кредитору майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .
На виконання вказаної угоди, 10 серпня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурською О.В., зареєстрований в реєстрі за № 2961, за умовами якого іпотекодавець передав в заставу іпотекодержателю в забезпечення виконання умов кредитного договору №014/0058/74/62120 від 04.08.2006 року нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04 серпня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В., зареєстрованого в реєстрі за №2411.
Надалі у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 та його поручителями умов кредитного договору №014/0058/74/62120 від 04.08.2006 року у останніх виникла заборгованість, яка станом на 16 листопада 2010 року становила у розмірі 130 005 доларів 34 центи США, що в еквіваленті складало 1 031 293 гривні 36 копійок з яких: заборгованість за кредитом – 77 028,68 долари США, що еквівалентно 61 1045 гривень 41 копійка, заборгованість за відсотками – 17 422,22 долари США, що еквівалентно 138 205 гривень 24 копійки, пеня за прострочення тілу кредиту – 3673,11 доларів США, що еквівалентно 29 137 гривень 68 копійок, пеня за прострочення відсотків по кредиту –31 881,33 доларів США, що еквівалентно 252 905 гривень 03 копійки.
Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості, за наслідком розгляду якого 04.12.2012 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення по справі №1512/2-1935/11, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0058/74/62120 від 04 серпня 2006 року у розмірі 130 005 (сто тридцять тисяч п`ять) доларів 34 центи США, що в еквіваленті складає 1031293 (один мільйон тридцять одна тисяча двісті дев`яносто три) гривні 36 копійок, з яких: заборгованість за кредитом – 77 028,68 долари США, що еквівалентно 611 045 (шістсот одинадцять тисяч сорок п`ять) гривень 41 копійка; заборгованість за відсотками – 17 422,22 долари США, що еквівалентно 138 205 (сто тридцять вісім тисяч двісті п`ять) гривень 24 копійки; пеня за прострочення тілу кредиту – 3673,11 доларів США, що еквівалентно 29137 (двадцять дев`ять тисяч сто тридцять сім) гривень 68 копійок; пеня за прострочення відсотків по кредиту – 31 881,33 доларів США, що еквівалентно 252 905 (двісті п`ятдесят дві гривні дев`ятсот п`ять) гривень 03 копійки.
Вказані обставини встановлені даним рішенням суду, яке набрало законної сили та не оскаржено сторонами по справі.
На виконання вищезазначеного рішення, 21 січня 2013 року Київським районним судом міста Одеси було видано виконавчі листи № 2-1935/11, які були звернуті до виконання.
27 червня 2014 року головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (тобто первісному стягувачу - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») у виконавчих провадженнях № 41129608, 41129662.
Строк пред`явлення виконавчих листів №2-1935/11, виданих Київським райсудом м.Одеси 21.01.2013 року закінчився 21.01.2014 року.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 19.12.2018 року, заяву Публічного Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікатів виконавчих листів №2-1935/11 та поновлення строку для їх пред`явлення до виконання, залишено без задоволення.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2020 року, заяву Публічного Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення до виконання, залишено без задоволення.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 06.11.2020року, відмовлено Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» у прийнятті до розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого листа для пред`явлення виконавчого документа до виконання №2-1935/11, боржники: (відповідачі) ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Вказані ухвали суду набрали законної сили та не оскаржені сторонами по справі.
Разом з тим, судом встановлено, що 04 квітня 2007 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком “Аваль” та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/0058/82/72750, згідно якого останній отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 28 050 доларів США, строком до 04 квітня 2017 року, під 13,75% річних.
Згідно п. п. 5.1, 5.5 умов кредитного договору до обов`язків відповідача (позичальника) було покладено щомісячне до 15-го числа кожного місяця часткове повернення кредиту та щомісячна до 15-го числа кожного місяця сплата відсотків за фактичне використання кредитних коштів. У випадку невиконання зобов`язань за договором, відповідач (позичальник) за вимогою банку повинен протягом 30 календарних днів з моменту надіслання позивачем (кредитором) відповідного листа-повідомлення здійснити повернення кредиту, процентів та інших платежів, що визначені кредитним договором.
Згідно п. 10.1 кредитного договору, за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Відповідно до договорів поруки від 04 квітня 2007 року №014/0058/82/72750/1 та №014/0058/82/72750/02, які були укладені між Акціонерним поштово-пенсійним банком “Аваль” та ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , від імені якої, на підставі довіреності діяла ОСОБА_8 , останні на добровільних засадах беруть на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору №014/0058/82/72750 від 04 квітня 2007 року.
Як вбачається з п. 3.1 договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 беруть на себе зобов`язання перед позивачем відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 на всю суму заборгованості.
04 квітня 2007 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурською О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1111, за умовами якого іпотекодавець передав в заставу іпотекодержателю в забезпечення виконання умов кредитного договору №014/0058/82/72750 від 04.04.2007 року нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04 серпня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В., зареєстрованого в реєстрі за №2411.
Надалі у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 та його поручителями умов кредитного договору №014/0058/82/72750 від 04.04.2007 року у останніх виникла заборгованість, яка станом на 25 квітня 2012 року становила у розмірі 99 448,68 доларів США, що в еквіваленті складало 794 366 гривень 23 копійки, з яких: заборгованість за кредитом – 23 713,37 доларів США, що еквівалентно 189 415 гривень 29 копійок; заборгованість за відсотками – 11 308, 42 доларів США, що еквівалентно 90 328 гривень 27 копійок; пеня за прострочення тілу кредиту – 29 688,11 доларів США, що еквівалентно 237 139 гривень 72 копійки; пеня за прострочення відсотків по кредиту – 34 738,78 доларів США, що еквівалентно 277 482 гривні 95 копійок.
Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості, за наслідком розгляду якого 10.12.2012 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено рішення по справі №1512/2-1942/11, яким збільшені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” в особі Одеської обласної дирекції АТ “Райффайзен Банк Аваль”- задоволені. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 , на користь Публічного акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” в особі Одеської обласної дирекції АТ “Райффайзен Банк Аваль” заборгованість за кредитним договором №014/0058/82/72750 від 04 квітня 2007 року у розмірі 794 366 (сімсот дев`яносто чотири тисячі триста шістдесят шість) гривень 23 копійки, з яких: заборгованість за кредитом – 189 415 (сто вісімдесят дев`ять тисяч чотириста п`ятнадцять) гривень 29 копійок; заборгованість за відсотками – 90 328 (дев`яносто тисяч триста двадцять вісім) гривень 27 копійок; пеня за прострочення тілу кредиту – 237 139 (двісті тридцять сім тисяч сто тридцять дев`ять) гривень 72 копійки; пеня за прострочення відсотків по кредиту – 277 482 (двісті сімдесят сім тисяч чотириста вісімдесят дві) гривні 95 копійок.
На виконання зазначеного рішення, 11 лютого 2013 року по справі було видано шість виконавчих листів, які були отримані представником АТ «Райффайзен Банк Аваль».
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18.12.2018 року у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікату виконавчого листа №1512/2-1942/11 та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - відмовлено.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 03.06.2020 року відмовлено Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» у прийнятті заяви до розгляду та відкритті провадження по справі за заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа №1512/2-1942/11 до виконання, боржник: (відповідач) ОСОБА_1 , з підстав того, що представник Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» вже звертався до суду з аналогічною заявою та, з цього питання Київським районним судом м. Одеси вже була постановлена ухвала від 18 грудня 2018 року, якою у задоволенні заяви було відмовлено.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 06.11.2020 року відмовлено Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» у прийнятті до розгляду заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа №1512/2-1942/11 до виконання, боржники: (відповідачі) ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , з підстав того, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2020р., яка також набрала законної сили, Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» було відмовлено у прийнятті до розгляду заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, з підстав передбачених ст. 186 ч.1 п.2 ЦПК України.
Також судом встановлено, що протоколом Загальних Зборів акціонерів Акціонерного поштово-пенсійного банку “Аваль” №3б-36 від 21 квітня 2006 року прийнято рішення про зміну найменування Акціонерного поштово-пенсійного банку “Аваль” на Відкрите акціонерне товариство “Райффайзен Банк Аваль”, який став правонаступником за всіма правами та обов`язками Акціонерного поштово-пенсійного банку “Аваль”. Протоколом загальних зборів акціонерів №3б-45 від 14 жовтня 2009 року прийнято рішення про зміну найменування відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” на Публічне акціонерне товариство “Райффайзен Банк Аваль”, яке є правонаступником за всіма правами та обов`язками. На підставі протоколу Загальних зборів акціонерів №3б-62 від 23.04.2021 року Акціонерне товариство “Райффайзен Банк Аваль” змінило назву на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», що підтверджується статутом АТ «Райффайзен Банк», ідентифікаційний код 14305909, в новій редакції, затвердженому 17.05.2022 року.
01.04.2017 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» (надалі АТ «Райффайзен Банк») надіслало на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу за вих. №114/5-149055 про погашення заборгованості за кредитним договором №014/0058/82/72750 від 04.04.2007 року, в якій повідомлено, що у разі невиконання цієї вимоги, банк вимушений буде здійснити дії зі звернення стягнення на предмет іпотеки – квартиру АДРЕСА_2 , яка відповідачем виконана не була. Доказів до суду в спростування зазначених обстави не надано.
Також, 04.04.2017 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» надіслало на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу за вих. №114/5-149707 про погашення заборгованості за кредитним договором №014/0058/74/62120 від 04.08.2006 року та роз`яснено аналогічно вищезазначені наслідки у разі непогашення заборгованості.
Додатково з поданих відповідачем до суду доказів судом встановлено, що 30 грудня 2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. із заявою про вчинення виконавчого напису зі звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/0058/74/62120 від 04.08.2006 року.
27 січня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. вчинила виконавчий напис № 403, за яким стягнула заборгованість у безспірному порядку у сумі 1 157 000 гривень з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль», а також суму, що сплачена за вчинення виконавчого напису, у розмірі 10 000 гривень шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 . У виконавчому написі зазначено, що він набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 27 січня 2021 року, та має бути пред`явлений до виконання до відділу (підрозділу) державної виконавчої служби або до приватних виконавців протягом 3 років з моменту його вчинення.
Отже, банком за кредитним договором № 014/0058/74/62120 від 04.08.2006 року було реалізовано своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі – АТ «Райффайзен Банк Аваль»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
За наслідком розгляду вказаного позову по справі №947/10174/21, Київським районним судом міста Одеси від 09.12.2021 року ухвалено рішення, що було змінено в мотивувальній частині постановою Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року, яким визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 403, вчинений 27 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною, про звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .
Постановою Верховного Суду від 15.02.2023 року рішення Київського районного суду міста Одеси від 09 грудня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольги Вікторівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольги Вікторівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовлено. Постанову Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, скасовано та залишено в силі в цій частині рішення Київського районного суду міста Одеси від 09 грудня 2021 року.
Отже, виконавчий напис № 403, вчинений 27 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною, про звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , визнано таким, що не підлягає виконанню.
11.05.2021 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» також звертався до Київського районного суду міста Одеси з позовом про виселення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (справа №947/14098/21), за наслідком розгляду якого рішенням Київського районного суду міста Одеси від 02.12.2021 року у задоволенні позову відмовлено.
07.12.2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк» було укладено Договір №114/2-54 про відступлення права вимоги. Відповідно до даного договору Банк відступив новому кредиторові (AT «Оксі Банк»), а новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб - підприємців та/або юридичних осіб за відповідним кредитним портфелем.
У відповідності до Реєстру боржників, укладеного АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк» до вказаного договору, вбачається передання відступлення Банком новому кредитору права вимоги у тому числі за кредитними договорами: №014/0058/62120 від 04.08.2006 року та за №014/0058/82/72750 від 04.04.2007 року, укладеними з ОСОБА_1 .
15.12.2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк» було укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки/застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черденюх Л.В., зареєстрований в реєстрі за №580, за умовами якого за наслідком укладеного договору №114/2-54 про відступлення права вимоги від 07.12.2022 року, первісний іпотекодержатель - АТ «Райффайзен Банк» відступає та передає, а новий іпотекодержатель - АТ «Оксі Банк» приймає та набуває всіх прав, належному первісному іпотекодерджателю за іпотечними договорами, разом з усіма додатковими договорами, внесенням змін, змінами і доповненнями, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитними договорами та перелічені у Додатку №1 до цього договору.
У відповідності до Додатку №1 до вказаного договору, укладеного АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк» до вказаного договору, вбачається передання відступлення Банком новому іпоекодержателю прав за іпотечними договорами, укладеними як забезпечення виконання за кредитними договорами зокрема: №014/0058/62120 від 04.08.2006 року та за №014/0058/82/72750 від 04.04.2007 року, укладеними з ОСОБА_1 .
07.12.2022 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір №114/2-54-1 про відступлення права вимоги. Відповідно до даного договору АТ «Оксі Банк» відступило новому кредиторові - ТОВ «Цикл Фінанс» , а новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб - підприємців та/або юридичних осіб за відповідним кредитним портфелем.
У відповідності до Реєстру боржників, укладеного АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» до вказаного договору, вбачається передання відступлення Банком новому кредитору права вимоги у тому числі за кредитними договорами: №014/0058/62120 від 04.08.2006 року та за №014/0058/82/72750 від 04.04.2007 року, укладеними з ОСОБА_1 .
15.12.2022 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки/застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черденюх Л.В., зареєстрований в реєстрі за №581, за умовами якого за наслідком укладеного договору №114/2-54-1 про відступлення права вимоги від 07.12.2022 року, первісний іпотекодержатель - АТ «Оксі Банк» відступає та передає, а новий іпотекодержатель - ТОВ «Цикл Фінанс» приймає та набуває всіх прав, належному первісному іпотекодерджателю за іпотечними договорами, разом з усіма додатковими договорами, внесенням змін, змінами і доповненнями, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитними договорами та перелічені у Додатку №1 до цього договору.
У відповідності до Додатку №1 до вказаного договору, укладеного АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» до вказаного договору, вбачається наявним передання відступлення Банком новому іпотекодержателю прав за іпотечними договорами, укладеними як забезпечення виконання за кредитними договорами зокрема: №014/0058/62120 від 04.08.2006 року та за №014/0058/82/72750 від 04.04.2007 року, укладеними з ОСОБА_1 .
Колегія суддів виходить з такого.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Тому норми розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Такий правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у якій відступлено від правового висновку, зробленого Верховним Судом України у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України); та правового висновку у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що норми статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.
Правовий аналіз статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).
За змістом частини другої статті 625 ЦК України три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю правовою природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а тому відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні трьох процентів річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.
Враховуючи наведене, 3% річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого є, зокрема, нараховані проценти за користування коштами, строки сплати яких визначено договором.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 зроблено правовий висновок про те, що, враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким він наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Як убачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду міста Одеси від 10.12.2012 року по справі №1512/2-1942/11 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” в особі Одеської обласної дирекції АТ “Райффайзен Банк Аваль”. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 , на користь Публічного акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” в особі Одеської обласної дирекції АТ “Райффайзен Банк Аваль” заборгованість за кредитним договором №014/0058/82/72750 від 04 квітня 2007 року у розмірі 794 366 (сімсот дев`яносто чотири тисячі триста шістдесят шість) гривень 23 копійки, з яких: заборгованість за кредитом – 189 415 (сто вісімдесят дев`ять тисяч чотириста п`ятнадцять) гривень 29 копійок; заборгованість за відсотками – 90 328 (дев`яносто тисяч триста двадцять вісім) гривень 27 копійок; пеня за прострочення тілу кредиту – 237 139 (двісті тридцять сім тисяч сто тридцять дев`ять) гривень 72 копійки; пеня за прострочення відсотків по кредиту – 277 482 (двісті сімдесят сім тисяч чотириста вісімдесят дві) гривні 95 копійок.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 23.03.2023 року замінено позивача – Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» на його правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» по цивільній справі №520/15829/19 за позовною заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за позовною заявою АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних за кредитним договором №014/0058/62120 від 04.08.2006 року, за позовною заявою АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних за кредитним договором №014/0058/82/72750 від 04.04.2007 року.
Звертаючись до суду із цим позовом ТОВ «Цикл Фінанс» обґрунтовувало заявлені позовні вимоги в частинні стягнення 3% річних по кредитному договору №014/0058/82/72750 від 04.04.2007 року, невиконанням відповідачем рішення Київського районного суду міста Одеси від 10.12.2012 року.
Установивши, що рішення суду відповідач не виконав, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність у позивача права на стягнення відповідно до статті 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми заборгованості унаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду.
Посилання скаржника на те, що стягнення 3% річних по кредитному договору №014/0058/82/72750 від 04.04.2007 року у національній грошовій валюті України - гривні в суперечить змісту грошового зобов`язання, апеляційним судом відхиляються з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Водночас Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання на території України грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України – гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Одним із елементів належного виконання зобов`язання є його виконання у валюті, погодженій сторонами.
Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти – фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які укладаються та виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово висновувала, що у цивільному законодавстві відсутня заборона на укладення правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги.
Такий підхід до розуміння правової природи іноземної валюти як валюти зобов`язання є усталеним і послідовним у практиці Великої Палати Верховного Суду (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16, від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16, від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17, від 11 вересня 2024 року у справі № 500/5194/16-ц).
Як вбачається з матеріалів справи 04 квітня 2007 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком “Аваль” та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/0058/82/72750, згідно якого останній отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 28 050 доларів США, строком до 04 квітня 2017 року, під 13,75% річних.
Водночас заборгованість за договором кредиту на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 10.12.2012 року по справі №1512/2-1942/11 стягнута з боржника в гривнях без застосування валютної прив`язки чи еквіваленту суми боргу в іноземній валюті.
Ураховуючи наведене, кредитор, який, користуючись наданим йому процесуальним правом, визначив заборгованість за валютним кредитом у пред`явленому ним позові у національній валюті - гривні, що була задоволена судом та стягнута з боржника у цій валюті, має право за частиною другою статті 625 ЦК України на нарахування 3% річних від простроченої суми заборгованості також у національній валюті – гривні.
Слід зазначити, що стягнення у гривні відбулось за позовом кредитора в порядку вирішення спора щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеного у доларах США і рішення суду, яким було задоволено заявлені вимоги кредитора у національній валюті, ОСОБА_1 не оскаржувалось.
Тобто прострочення зобов`язання виникло на підставі рішення суду в порядку вирішення спору і вимоги про стягнення 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України підлягають застосуванню як до простроченого зобов`язання в національній валюті України, так і до прострочення грошового зобов`язання в іноземній валюті. Вимог про стягнення простроченої заборгованості з застосуванням індексу інфляції позивачем не заявлялось і судом не розглядалось. 
За таких обставин, суд першої інстанції правильно застосував положення частини другої статті 625 ЦК України та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» 3% річних за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №014/0058/82/72750 від 04 квітня 2007 року, за період з 02 квітня 2017 року по 01 березня 2020 року в сумі 24 464,15 грн.
Районний суд правильно застосував норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустив порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскарженого судового рішення, тому аргументи касаційної скарги з цього приводу є необґрунтованими.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду в оскаржуваній частині, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.
Інші аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник, по своїй суті зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які не були встановлені судом.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").
Також, Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 0 3.07.2025 року.

Головуючий                                                                 О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                                        Л.М. Вадовська

                                                                               Є.С. Сєвєрова