ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

24 липня 2025 року 	м.Суми	

Справа №591/3508/15-ц 
Номер провадження 22-ц/816/639/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М.,

у присутності :
представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Мазнєвої Світлани Григорівни , 
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Сумської міської ради 
на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 01 липня 2015 року у складі судді Капкіна О.Б., постановлену у м. Суми, 
в цивільній справі за позовом фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивував тим, що 01 липня 2014 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого, останній отримав грошові кошти на зворотній основі у розмірі 80000 грн 00 коп. для здійснення будівництва магазину по АДРЕСА_1 . Посилаючись на те, що відповідач не виконав умови договору, грошові кошти у визначений договором строк не повернув, позивач просив стягнути зі ОСОБА_2 на свою користь суму боргу у розмірі 80000 грн 00 коп., пеню в розмірі 3068 грн 49 коп., та 3% річних у розмірі 328 грн 77 коп. 
Під час перебування справи на розгляді, сторони подали спільну заяву про визнання мирової угоди із підписаним текстом цієї угоди. 
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 липня 2015 року визнано мирову угоду, укладену між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно якої: 
1. ОСОБА_2 визнає існування невиконаного перед ФОП ОСОБА_1 грошового зобов`язання з повернення позики в розмірі 80000 грн 00 коп., що виникло на підставі договору позики від 01 липня 2014 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також нарахованих ФОП ОСОБА_1 грошових санкцій внаслідок невиконання ОСОБА_2 грошового зобов`язання по зазначеному договору позики а саме: пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та судового збору;
2.ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовилися, що сума невиконаного грошового зобов`язання за договором позики у розмірі 80000 грн 00 коп. підлягає погашенню за рахунок майна ОСОБА_2 шляхом безоплатної передачі у приватну власність ФОП ОСОБА_1 нежитлового приміщення, загальною площею 19,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
3.ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовилися, що на момент підписання даної мирової угоди, ФОП ОСОБА_1 має право звернутися до реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції із заявою про реєстрацію за собою на праві приватної власності нежитлового приміщення, загальною площею 19,9 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;
4.ФОП ОСОБА_1 визнає, що зобов`язання ОСОБА_2 зі сплати процентів за користування суми позики, а також грошових санкцій внаслідок невиконання зобов`язання по поверненню суми позики, а саме: пені, трьох відсотків річних, інфляційних та судового збору є припиненими з моменту підписання даної мирової угоди;
5.ФОП ОСОБА_1 гарантує, що у разі належного виконання ОСОБА_2 зобов`язання за даною мировою угодою не матиме жодних майнових претензій до ОСОБА_2 ;
6. ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявляють, що ні в процесі укладення мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушеними права будь-яких третіх осіб, в томі числі і держави. 
Закрито провадження у справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми богу. 
Роз`яснено сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. 
       В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що її права порушені – Сумська міська рада, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати. 
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що оскаржуваною ухвалою вирішено питання про права та обов`язки Сумської міської ради, як власника земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . 
Вказує на те, що Сумська міська рада, як власник земельної ділянки не надавала згоди на будівництво нежитлового приміщення за вказаною адресою, відповідно до договору оренди земельної ділянки, укладеного з ОСОБА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером 5910136600:05:002:0013 знаходиться тимчасова споруда, яка не підлягає державній реєстрації. Зазначає, що за інформацією з матеріалів інвентаризаційної справи, яка зберігається в ДЗРП СМР, за вищевказаною адресою такий об`єкт нерухомого майна взагалі відсутній. 
Вважає, що суд першої інстанції, затверджуючи мирову угоду, фактично легалізував реєстрацію тимчасової споруди, як нерухомого майна. 
У визначений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу сторонами подано не було. 
Представник позивача ФОП ОСОБА_1 – адвокат Мазнєва С.Г. звернулась до суду із заявою про закриття провадження за апеляційною скаргою Сумської міської ради, оскільки вважає, що під час укладення із позивачем договору оренди земельної ділянки 29.08.2019 , апелянт не позбавлений був можливості ознайомитися з інформацією публічних реєстрів в т.ч. щодо наявності у позивача нерухомого майна зареєстрованого за ним на підставі оскаржуваної ухвали суду, а тому апеляційна скарга подана з пропущенням строку встановленого ч.2 ст.358 ЦПК України. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, яка наполягає на тому, що апелянтом пропущено річний строк на оскарження судового рішення , перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
За приписами частин 1 та 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про затвердження мирової угоди та закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи та інтереси інших осіб. 
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного. 
Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно частин 1 та 4 ст. 175 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи судом першої інстанції), мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.
До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. 
У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Отже, мирова угода – це укладений сторонами правочин з метою врегулювання їх спору на основі взаємних поступок.
За таким правочином сторони заново визначають свої матеріальні права та обов`язки у спірному правовідношенні, припиняючи спір, що став предметом судового розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому ставив питання про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів на загальну суму 83397 грн 26 коп. за договором позики від 01 грудня 2014 року. 
Зі змісту договору оренди земельної ділянки від 29 серпня 2019 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та Сумською міською радою, слідує, що на земельній ділянці, площею 0,0021 га, кадастровий номер 5910136600:05:002:0013, за адресою: АДРЕСА_1 , розміщена тимчасова споруда (а.с. 78-81). 
Суд першої інстанції, затвердивши мирову угоду між сторонами ухвалою від 01 липня 2015 року, фактично вирішив питання про передачу у власність ФОП ОСОБА_1 тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 , зазначивши її статус як об`єкт нерухомого майна, який розташований на земельній ділянці комунальної власності. 
Крім того, суд першої інстанції, затверджуючи мирову угоду не врахував положення ч. 1 ст. 175 ЦПК України стосовно того, що мирова угода може стосуватися лише предмету позову. 
Предмет позову – це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.
В даній справі предметом позову є стягнення грошових коштів з відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 за договором позики. Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу від 01 липня 2015 року, якою затвердив мирову угоду, фактично вирішив питання стосовно передачі у власність позивачу тимчасової споруди, розташованої на землях комунальної власності, тобто затверджена судом мирова угода не стосується предмету спору.
Колегія суддів погоджується із доводами заявника апеляційної скарги про те, що оскаржуваною ухвалою порушуються права та обов`язки Сумської міської ради, оскільки цією ухвалою, якою фактично було передано у власність позивача тимчасову споруду, зазначивши її статус – нежитлове приміщення, що знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, у зв`язку з чим порушуються права та обов`язки Сумської міської ради як органу місцевого самоврядування до повноважень якого належить розпорядження землями територіальних громад. 
Колегія суддів вважає, що не підлягає задоволенню клопотання представника позивача про закриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Сумської міської ради з підстав пропущення апелянтом строку на оскарження судового рішення, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст.358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи , інтереси та (або) обов`язки. 
Визнання оскаржуваною ухвалою суду за позивачем права власності на нежитлове приміщення розташоване за адресою АДРЕСА_1 що збудоване на земельній ділянці , що була надана під розміщення тимчасової споруди безумовно впливає на обсяг прав та обов`язків апелянта та зачіпає інтереси Сумської міської територіальної громади, як власника земельної ділянки. В той же час апелянт не був залучений до участі у справі, позбавлений був можливості надавати свої заперечення проти клопотання сторін про укладення мирової угоди на зазначених умовах, а тому відповідно до п.1ч.2 ст.358 ЦПК України відсутні підстави для закриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Сумської міської ради , як особи яка не була залучена до участі у справі, в той час як суд ухвалив рішення про її права, свободи , інтереси та (або) обов`язки .
Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п. 4, 381-382 ЦПК України, суд – 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Сумської міської ради задовольнити.
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 01 липня 2015 року скасувати, а справу за позовом фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення суми боргунаправити для продовження розгляду до Зарічного районного суду м. Суми. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає. 
Повне судове рішення складене 25 липня 2025 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов