Справа № 466/3365/25                                Головуючий у 1 інстанції: Баєва О. І. 
Провадження № 33/811/1060/25                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Фартушка Тараса Богдановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Фартушка Тараса Богдановича на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 10 червня 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 03 квітня 2025 року о 01:37 год. у м. Львові по вул. Грінченка, 13, керував транспортним засобом «Auda Q5» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Фартушок Т.Б., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції належним чином не досліджено докази, їм надано неправильну та необґрунтовану оцінку, не враховано всі обставини справи.
Наголошує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, матеріали справи не містять даних, що він виконував функції водія, а транспортний засіб перебував в русі.
Повідомляє, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП, а саме за стоянку транспортного засобу, а не зупинку.
Звертає увагу, що в оскаржуваній постанові суд безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, при цьому не зазначив, що він відмовився від огляду на стан сп`яніння, не дослідив відеозаписів в судовому засіданні.
Повідомляє, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено за допомогою якого приладу здійснювалася відеофіксація, а саме серія, номер приладу та його назва, окрім того матеріали справи не містять даних, щодо походження СD диску з відео файлами, такі не містять ЕЦП.
Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення не надісланий до суду у визначений законом спосіб.
Звертає увагу, що в працівників поліції були сумніви, що водій перебуває в стані сп`яніння, жодних ознак сп`яніння, із долучених матеріалів справи не вбачається, окрім того ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.
Наголошує, що матеріали справи не містять даних, щодо вручення направлення для проведення огляду на стан сп`яніння, окрім того водій не довіряв працівникам поліції у зв`язку із чим відмовився від огляду.
Повідомляє, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який брав участь бойових діях, отримував поранення, визнаний придатним у військових частинах забезпечення тощо, проте продовжує службу в зонах бойових дій, у зв`язку із чим просить застосувати до нього ст. 22 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду призначене на 25 липня 2025 року, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не прибував, адвокат Фартушок Т.Б. просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та клопотання адвоката Фартушка Т.Б., який просив проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА№110598 від 3 квітня 2025 року (а.с. 1), з якого встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi Q5», номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), з якого вбачається, що у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) від огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» -. відмовився;
- інформацією із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5), з якого встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки в нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) від огляду водій відмовився;
- рапортом лейтенанта поліції І. Ваврина (а.с. 7), з якого вбачається, що працівниками поліції було виявлено транспортний засіб «Audi Q5» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який здійснив зупинку (стоянку) на зупинці громадського транспорту, під час опитування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, від якого він відмовився
- копією постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №4412802 від 3 квітня 2025 року (а.с. 8), з якої встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 15.9е ПДР України;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено в судовому засіданні, на якому зафіксовано опитування водія ОСОБА_1 , під час зупинки автомобіля «Audi Q5», номерний знак НОМЕР_1 , на зупинці призначеній для громадського транспорту. Автомобіль був з увімкненими фарами та двигуном, а ОСОБА_1 перебував на місці призначеному для водія. Під час опитування у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, окрім того, роз`яснено права та обов`язки, після чого водій зазначив, що вживав пиво та відмовився від проходження огляду, у зв`язку із чим працівник поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, ознайомили його з протоколом про адміністративне правопорушення, від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення та надання пояснень водій відмовився, після чого його відсторонено від керування транспортним засобом. 
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що з дослідженого відеозапису, також вбачається, що учасники події намагалися конфліктувати з працівниками поліції, були в нетверезому стані, ставилися до патрульних зневажливо, висловлювалися нецензурними словами, намагалися спровокувати їх на конфлікт.
Аргументи апелянта, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, матеріали справи не містять даних, що він виконував функції водія, а транспортний засіб перебував в русі, апеляційний суд розцінює критично.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керуванн.
Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, транспортний засіб «Audi Q5» д.н.з. НОМЕР_1 , перебував на зупинці для громадського транспорту з ввімкненим двигуном та фарами, водій ОСОБА_1 повідомляв, що зупинився на зупинці для громадського транспорту, окрім того не заперечував, що він виконував функції водія та здійснював рух даним автомобілем.
Доводи апелянта, що суд безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, при цьому не зазначив, що він відмовився від огляду на стан сп`яніння, не дослідив відеозаписів в судовому засіданні, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі мають формальний характер та не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Окрім того, з постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 10 червня 2025 року (а.с. 52-54), вбачається, що водія притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджено відеозаписи, долучені до матеріалів справи та інші докази та надано їм оцінку відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення
За таких обставин, суд вважає, доводи апелянта неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення від 3 квітня 2025 року, а саме опитування водія та його відмову від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи про відсутність даних щодо технічних засобів, за допомогою яких здійснювалася відеофіксація, є необґрунтованими, оскільки диспозиція ст. 256 КУпАП та інші норми закону не містять вимоги до засобу відеофіксації. Окрім того, аналізуючи норми КУпАП в сукупності, зазначення в постанові про адміністративне правопорушення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, є тільки обов`язковим при винесенні відповідної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або ж відповідним приладом (технічним засобом) зафіксовані певні показники швидкість руху, наявність парів алкоголю у повітрі, що видихається, тощо. В даному ж випадку відеозапис є достовірним доказом по справі, який був досліджений та оцінений судом в сукупності з іншими доказами.
Твердження апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення не надісланий до суду у визначений законом спосіб, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 та не спростовують його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч .1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта, що в працівників поліції були сумніви, що водій перебуває в стані сп`яніння, окрім того ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки спростовуються матеріалами справи описаними вище за текстом, з яких встановлено, що патрульними було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, від якого він відмовився.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не було вручено направлення на огляд до медичного закладу є необґрунтованими, оскільки за своїм правовим значенням направлення на огляд є лише правовою підставою для проведення огляду лікарем медичного закладу, направлення на огляд водія до медичного закладу передбачено для вручення лікарю у випадку його проведення, вручення копії направлення на медичний огляд іншим особам не передбачено законодавством.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється нормами ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735., наказом КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ» №172 від 12 грудня 2022 року «Про порядок проведення медичних оглядів для визначення у водія транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Згідно із ч. 1,2,3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно п. 1 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених п. 3 розділу 1 цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису події, жодного упередженого ставлення в працівників поліції до ОСОБА_1 не було, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».
Аргументи адвоката, щодо застосування ст. 22 КУпАП, апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідно до вимог примітки до ст. 22 КУпАП не звільняються від адміністративної відповідальності особи за вчинення ними правопорушення відповідальність за яке, передбачена ст. 130 КУпАП.
Твердження апелянта, що накладене стягнення судом є занадто суворим для водія, не заслуговують на увагу апеляційного суду.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Оскільки, санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено безальтернативне покарання у виді накладення штрафу на водія у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Фартушка Т.Б. є необґрунтованими, у зв`язку з чим її апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
постановив:
постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 10 червня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Фартушка Тараса Богдановича - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         Партика І.В.