УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

25 серпня 2025 року  
м. Київ

справа № 380/9861/25
адміністративне провадження № К/990/34153/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Кравчука В.М. та Стародуба О.П., перевіривши касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці 
на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2025 року
у справі № 380/9861/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗІЯФУДС» 
до Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці 
про визнання протиправним та скасування припису,

УСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗІЯФУДС» ( далі -                       ТОВ АЗІЯФУДС»)  звернулося до адміністративного суду з позовом до Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці (далі також - відповідач), в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати припис відповідача про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 30 квітня 2025 року № ЗХ/ЛВ/13707/023622/П.
Одночасно з позовною заявою ТОВ «АЗІЯФУДС»  подало заяву про забезпечення позову, в якій просило зупинити дію пункту першого припису Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 30 квітня 2025 року № ЗХ/ЛВ/13707/023622/П у частині зобов`язання ТОВ «АЗІЯФУДС» усунути порушення частини першої статті 21 та частини четвертої статті 24 Кодексу законів про працю України.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2025 року, заяву ТОВ «АЗІЯФУДС» про забезпечення позову задоволено.  

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, Західне міжрегіональне управління державної служби з питань праці 12 серпня 2025 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що судами першої і апеляційної інстанцій ухвалено оскаржувані судові рішення з порушенням положень статей 150, 151 КАС України та без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 05 червня 2024 року у справі № 460зп-23/160, від 02 квітня 2025 року у справі № 320/16011/24, від  07 квітня 2025 року у справі № 242зп-24/160 та від 07 серпня 2025 року у справі № 160/23979/24 щодо необхідності оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суди попередніх інстанцій не дотрималися вимог статей 150, 151 КАС України, зокрема щодо співмірності заходів забезпечення позову із заявленими вимогами та відсутності доказів очевидної протиправності припису від 30 квітня 2025 року про усунення порушень законодавства про працю, а заявник не надав достатніх доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також не довів наявності ознак протиправності оскаржуваного припису; суди фактично провели оцінку правомірності припису без повного дослідження доказів, що суперечить меті інституту забезпечення позову, який не передбачає вирішення спору по суті на стадії розгляду заяви.

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття скарги до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою забезпечено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2025 року з метою перевірки дотримання судами першої і апеляційної інстанцій положень статей 150, 151 КАС України та необхідності врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 05 червня 2024 року у справі № 460зп-23/160, від 02 квітня 2025 року у справі № 320/16011/24, від  07 квітня 2025 року у справі № 242зп-24/160 та від 07 серпня 2025 року у справі                        № 160/23979/24.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 18, 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2025 року у справі № 380/9861/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗІЯФУДС» до Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування припису.

2. Витребувати з Львівського окружного адміністративного суду справу № 380/9861/25.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Я.О. Берназюк

Судді                                                                                                    В.М. Кравчук

                                                                                                    О.П. Стародуб