ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2025 р. 	Справа № 520/867/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 (суддя Лук`яненко М.Ою; м. Харків) по справі № 520/867/25
за позовом   ОСОБА_1     
до  Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області  
про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до  Харківського окружного адміністративного суду  з  адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (надалі також - відповідач, ГУДСНС у Харківській області), в якому просив суд:  
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати доходу згідно Постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 року “Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати”, у зв`язку з несвоєчасною сплатою індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату, за несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення, компенсації втрати частини доходу за період з 01.01.2016 по 14.12.2024 згідно Постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 року “Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати”.
В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем протиправно невиплачено компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення згідно Постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 року “Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати”.
Рішенням від 13 березня 2025 року Харківський окружний адміністративний суд задовольнив позов ОСОБА_1 .
Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 31.08.2019 згідно постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 року “Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати”.
Зобов`язав Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 31.08.2019 згідно постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 року “Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати”.
Позивач частково не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції змінити мотивувальну та резолютивну частину рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 року по справі № 520/867/25 щодо висновків присудження позивачу періоду компенсації втрати частини доходу з 01.01.2016 по 31.08.2019 на той період, котрий заявлено у позові - 01.01.2016 по 14.12.2024.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що не погоджується з присудженим судом першої інстанції періодом нарахування та виплати компенсації. Вказує, що початок порушеного права особи у спірних правовідносинах є день, коли індексація грошового забезпечення (дохід) позивачу у належному розмірі не нараховувався та не виплачувався – 01.01.2016, а кінцем обов`язку відповідача з нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою належних сум є 14.12.2024 – день фактичної їх виплати, зазначена дата йде в узгодженні з нормою ст.ст. 3, 4 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати”. 
Отже, враховуючи факт порушення відповідачем строків виплати доходу, в силу приписів Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” в останнього виник обов`язок з нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу з 01.01.2016 по 14.12.2024.
Позивач вважає, що суд першої інстанції обмежив заявлений позовний період, не вказавши, у чому ж полягає належність такого обмеження, не відмовляючи у частині позову та, не виходячи за межі позовних вимог, вважаємо, що у даному випадку відбулось протиправне позапроцесуальне переформулювання судом обсягу заявлених позовних вимог.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, з таких підстав. 
Судом встановлено, що позивач проходив службу в Головному управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, звільнений зі служби в лавах Державної служби України з надзвичайних ситуацій 30.07.2021, що вбачається з копії наказу про звільнення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 по справі №520/12695/24, яке набрало законної сили 12.12.2024, зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61013, код ЄДРПОУ 38631015) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно з застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року; зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61013,     код ЄДРПОУ 38631015) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення з 01.03.2018 по 31.08.2019 з застосуванням норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.
На виконання вказаного рішення суду відповідач 14.12.2024 виплатив позивачу грошові кошти у розмірі 113 672,94 грн., що підтверджується випискою по надходженню по картці АТ КБ "ПриватБанк".
Позивач через представника звернувся до відповідача з питання отримання інформації щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу.
На вказаний запит отримано лист від 02.01.2025 року, в якому відповідач повідомив, що відсутні підстави для нарахування та виплати компенсації втрати доходів.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з цим позовом.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено строки виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 31.08.2019 та дійшов висновку, що позивач має право на виплату йому компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення та грошового забезпечення.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону №2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Закону №2050 компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.
Відповідно до статті 3 Закону № 2050 сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 Закону № 2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Суд зазначає, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.
Використане у статті 3 Закону № 2050 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону № 2050 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
У випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.
Вказана правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17, від 13.01.2020 у справі № 803/203/17, від 15.10.2020 у справі №240/11439/19 та від 29.04.2021 у справі № 240/6583/20.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159).
Пунктами 1-3 Порядку № 159 визначено, що дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно з пунктом 4 Порядку № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Таким чином, провівши правовий аналіз зазначених законодавчих норм, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі грошового забезпечення та допомоги на оздоровлення). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.
Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення, а право на отримання такої особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Так, у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину грошового забезпечення, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 09 серпня 2022 року у справі № 460/4765/20.
Як встановлено судом, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 по справі №520/12695/24, яке набрало законної сили 12.12.2024, відповідач нарахував та виплатив позивачу 14.12.2024 індексацію грошового забезпечення в сумі 113 672,94 грн., що підтверджується випискою по надходженню по картці АТ КБ "ПриватБанк".
Суд апеляційної інстанції зазначає, що порушення відповідачем строків виплати індексації грошового забезпечення позивача зумовлює його право на отримання компенсації, передбаченої Законом № 2050-III, що прямо передбачено статтею 2 цього Закону.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 березня 2023 року у справі № 620/7687/21, застосовуючи висновок Верховного Суду у справі №240/11882/19, з урахуванням наявності факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення за заявлений у цій справі період, у зв`язку з бездіяльністю власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, дійшов висновку, що така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.
Крім того, як зазначив Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 липня 2019 року у справі № 825/2023/16, основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Оскільки несвоєчасне нарахування та виплата ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 31.08.2019 відбулось у зв`язку з протиправними діями відповідача, тобто з вини органу, що нараховує і виплачує грошове забезпечення, що встановлено судовим рішенням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на одержання компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 23.12.2020 у справі № 640/7975/15-а, від 05.07.2022 у справі № 420/7633/20, від 09.08.2022 у справі № 460/4765/20.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності у позивача права на одержання компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення та що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Разом з тим колегія суддів зазначає, що обираючи належний спосіб захисту позивача у спірних правовідносинах суд першої інстанції помилково не визначив період, за який ОСОБА_1 має бути виплачена така компенсація. 
Колегія суддів зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Колегія суддів вважає правильними та обґрунтованими доводи позивача, що початком  порушеного права позивача у спірних правовідносинах є день, коли індексація грошового забезпечення (дохід) позивачу у належному розмірі не була нарахована та виплачена відповідачем  – 01.01.2016, тому саме з цієї дати у відповідача виникає обов`язок здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою грошового забезпечення. Водночас кінцевою датою нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення є 14.12.2024 -– день фактичної виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 31.08.2019.
Верховний Суд у постанові від 21.09.2022 по справі № 816/1627/18 дійшов висновку про те, що оскільки позивачу було виплачено недоплачену суму пенсії за період з січня 2016 по грудень 2017 - 27.12.2017, то задоволенню підлягають позовні вимоги за період з 01.01.2016 по 27.12.2017.
У постанові від 24.07.2024 у справі № 600/1941/22-а Верховний Суд вказав, що оскільки виплату позивачу перерахованої на виконання судового рішення пенсії за період з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2022 року здійснено з 01 грудня 2021 року, належним способом захисту порушеного права позивача в цьому випадку є - визнання протиправними дій відповідача щодо відмови здійснити помісячний розрахунок, нарахувати та виплатити позивачу на підставі Закону України “Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати” № 2050 компенсації за втрату частини пенсії за весь час прострочення, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії за період з 01 грудня 2019 року по 30 листопада 2021 року (по день з якої розпочалась виплата перерахованої пенсії).
Отже, враховуючи факт виплати позивачу нарахованої на виконання судового рішення №520/12695/24 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 31.08.2019 лише 14 грудня 2024 року колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача в цьому випадку є зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , за несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.08.2019, компенсації втрати частини доходу відповідно до постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» за період з 01.01.2016 по 14.12.2024.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Оскільки суд першої інстанції дійшов правильних висновків по суті спору проте не визначив період, за який ОСОБА_1 має бути виплачена компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом викладення резолютивної частини в новій редакції.
Отже, доводи апеляційної скарги позивача в цій частині знайшли своє підтвердження під час перегляду судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення.
Щодо доводів позивача стосовно того, що суд першої інстанції обмежив заявлений позовний період, та задовольнив вимоги позивача щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів лише за період з 01.01.2016 по 31.08.2019, що, на переконання позивача, є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині, колегія суддів зазначає, що зазначені доводи позивача є помилковими, з таких підстав.
Колегія суддів зазначає, що вирішуючи спір у справі суд першої інстанції, як вже було зазначено вище, дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, проте не визначив період, за який ОСОБА_1 має бути виплачена компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Зазначений судом першої інстанції в мотивувальній та резолютивній частинах рішення період з 01.01.2016 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 31.08.2019 - це період індексації грошового забезпечення, яка була виплачена відповідачем з порушенням строків виплати, на виконання судового рішення по справі №520/12695/24.
В іншій частині рішення суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 по справі № 520/867/25 - змінити, виклавши абзац 3 резолютивної частини рішення в такій редакції:
"Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 01.01.2016 по 14.12.2024 відповідно до постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», у зв`язку з порушенням строків виплати  індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.08.2019".
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 по справі № 520/867/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	Я.М. Макаренко    Т.С. Перцова