04.08.25
22-ц/812/1106/25
Провадження № 22-ц/812/1106/25
ПОСТАНОВА
Іменем України
04 серпня 2025 року                                                        м. Миколаїв
                                                                               справа № 478/456/24
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,
із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Дар Ланів» про визнання недійсним пункту договору оренди землі, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та повернення земельної ділянки,за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником – адвокатом Запєваловою Тетяною Володимирівною - на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області, ухвалене 14 квітня 2025 року під головуванням судді Іщенко Х.В., повне судове рішення складено 18 квітня 2025 року,
У С Т А Н О В И В:
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного підприємства «Дар Ланів» (далі – ПП «Дар Ланів») про визнання недійсним пункту договору оренди землі, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та повернення земельної ділянки.
Позивач зазначав, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №088602 від 22 червня 2004 року є власником земельної ділянки з кадастровим номером 4823683200:08:000:0045, площею 8,56 га, яка розташована на території Казанківської сільської ради Баштанського району Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 07 квітня 2016 року між ним та відповідачем ПП «Дар Ланів» було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки. Перед укладанням договору сторони дійшли згоди, що земельна ділянка передається в оренду строком на сім років, після чого позивач мав намір самостійно обробляти вказану земельну ділянку. 13 квітня 2016 року державним реєстратором Реєстраційної служби Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області було внесено запис про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі укладеного договору оренди від 07 квітня 2016 року строком на 10 років. Між тим, як вказав позивач договір оренди на десять років він не підписував, при підписанні ним договору оренди в договорі строк дії було зазначено сім років, тому припускає що на стадії реєстрації державному реєстратору було подано інший договір, підпис на якому його як орендодавця був підроблений. Таким чином відповідачем самостійно, в односторонньому порядку, шляхом підроблення його підпису в договорі оренди землі змінено строк дії договору оренди на 10 років, що не відповідало його внутрішній волі під час підписання ним договору оренди та позбавляє його право як власника земельної ділянки користуватися належним йому майном. 
Посилаючись на викладене, просив визнати недійсним пункт договору оренди земельної ділянки № б/н від 07 квітня 2016 року, укладений між ним та ПП «Дар Ланів», в частині строку його дії, внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині строку дії оренди з 10 на 7 років, та зобов`язати відповідача повернути належну йому земельну ділянку у зв`язку із закінченням строку дії вказаного договору оренди.
У відзиві на позовну заяву представник ПП «Дар Ланів» - адвокат Рознін В.А. - просив відмовити у задоволенні позову. Вказував, що доводи позивача про домовленість між ним та орендарем ПП «Дар Ланів» щодо семирічного строку дії договору оренди не підтверджено жодними доказами. Стерджував, що договір укладався на десять років і саме такий термін і зазначений у спірному договорі. Також не відповідають дійсності і доводи позивача про підроблення його підпису та не одержання ним примірника договору, оскільки підпис належить саме позивачу і екземпляр договору був отриманимй ним одразу після підписання і реєстрації та в подальшому на протязі восьми років він не звертався з вимогою надати оригінал договору. Крім того ПП «Дар Ланів» сплатило ОСОБА_1 30 000 грн за оренду за 2022-2026 роки та отриманням передоплати він підтвердив, що розуміє та погоджується, що договір діє саме десять років. Також представник відповідача просив застосувати строки позовної давності, адже з моменту укладення спірного договору до моменту звернення до суду пройшло більше восьми років.
Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області 14 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено доводи про зміну відповідачем умов договору оренди після його підписання позивачем, а тому відсутні підстави для визнання договору недійсним з підстав, якими обґрунтовує свій позов ОСОБА_1 , і, відповідно, відсутні підстави для задоволення вимог про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині строку дії права оренди та зобов`язання повернення земельної ділянки, які є похідними від цієї вимоги.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Запєвалова Т.В. - просила рішення скасувати і ухвалити нове, про задоволення позову. Зазначала, що в матеріалах справи наявний висновок почеркознавчої експертизи № СЕ-19/115- 25/1433-ПЧ від 19 лютого 2025 року, згідно якого перша частина підпису у спірному договорі зроблена позивачем, а друга частина підпису зроблена невстановленою особою. На думку апелянта, вказаний висновок є необґрунтованим та помилковим зважаючи на порушення судом процесуальних прав позивача та інших норм законодавства, а тому суд мав задовольнити клопотання від 28 травня 2024 року про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи. Також апелянт не погоджується з твердженням суду з приводу того, що позивачу відповідно до видаткового касового ордеру від 07 листопада 2022 року було сплачено орендну плату наперед по 2026 рік включно, та що дана обставина ним не оскаржувалась. Позивач заперечував факт підписання спірного договору та отримання наперед коштів за орендну плату. Ніяких інших доказів відповідач не надав на підтвердження даного факту, тільки копію видаткового касового ордеру, який був підписаний не позивачем, а невстановленою особою.
Від представника ПП «Дар-Ланів» - адвоката Розніна В.А. - надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, представник відповідача надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Також просив відмовити у задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи, яке було заявлено позивачем разом із поданням апеляційної скарги, а у разі задоволення цього клопотання - призначити її експертній устанві в Миколаївській області. Крім того, адвокат Рознін В.А. просив стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 30000 грн, докази понесення яких будуть надані протягом п`яти днів після проголошення рішення.
В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.
Від представника ПП «Дар-Ланів» - адвоката Розніна В.А. - надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача.
Протокольною ухвалою апеляційним судом було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про призначення повторної судової-почеркознавчої експертизи, проведення якої апелянт просив доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення якої просив поставити питання: чи вчинено ОСОБА_1 підпис у графі орендодавець у договорі оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4823683200:08:000:0045, укладеного між ОСОБА_1 і ПП «Дар Ланів», зареєстрованого 13.04.2016 року, чи іншою особою?
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що просить призначити повторну експертизу, оскільки він не згодний із висновками проведеної у справі за його клопотанням судової почеркознавчої експертизи.
Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, колегія суддів виходило з наступного.
Відповідно до частини першої стаття 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Статтею 113 ЦПК України передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).
Між тим висновок проведеної у справі експертизи є достатньо обґрунтованим, не суперечить іншим зібраним у справі доказам, і такі обставини були враховані судом першої інстанції при постановленні 19 квітня 2025 року ухвали про відмову у задоволенні аналогічного клопотання про призначення повторної експертизи як такої, що є недоцільним і призведе до безпідставного затягування розгляду справи.
Посилання представника апелянта в письмовому клопотанні про призначення повторної експертизи на те, що в експертному висновку не було встановлено однозначно чи було здійснено всі підписи самим позивачем, на думку колегії суддів, не свідчить про необґрунтованість цього висновку. Вказаний експертний висновок не містить посилань експерта на недостатність зразків підпису ОСОБА_1 чи яких небудь інших зауважень щодо наданих вільних, умовно-вільних чи експериментальних зразків його підпису.
Підстави відмови у задоволенні вказаного клопотання колегією суддів були роз`яснені ОСОБА_1 в судовому засіданні та відповідно до ч. 5 ст. 259 ЦПК України оформлення такої ухвали окремим документом не є обов`язковим. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав. 
Судом установлено і таке вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 088602, виданого 22.06.2024 року Казанківською районною державною адміністрацією, є власником земельної ділянка, площею 8,56 га з кадастровим номером 4823683200:08:000:0045. Право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказаної земельної ділянки зареєстроване 13.04.2016 року (16:30:11). Номер відомостей про речове право (право власності): 14148931. 
Зі змісту оригіналу договору оренди землі за б/н, 07.04.2016 року між ОСОБА_1 з однієї сторони (орендодовцем) та ПП «Дар Ланів» з другої сторони (орендарем) строком на 10 років (пункт 3.1.) було укладено договір оренди землельної ділянки, площею 8,56 га ріллі з кадастровим номером 4823683200:05:000:0045 (а.с. 45-47).
Згідно з наявного в матеріалах справи інформації (витягу) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 09.01.2023 року вбачається, що право оренди за орендарем - ПП «Дар Ланів» земельної ділянки з кадастровим номером 4823683200:08:000:0045, орендодавцем якої виступає ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване 07.04.2016 року. Номер запису про інше речове право: 14149417 (Розділ: «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права») Строк дії речового права – 10 років (а.с. 19-20).
Відмовляючи у задоволенні позову про визнання умови укладеного сторонами договору оренди щодо строку його дії недійсною, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено існування передбачених законом підстав для цього.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на нижчевикладене.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).
Пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.
Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Судом першої інстанції було задоволено клопотання позивача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи поставивши на вирішення експерта наступне запитання: чи вчинено ОСОБА_1 підпис у графі орендодавець у договорі оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4823683200:08:000:0045, укладеного між ОСОБА_1 та ПП «Дар Ланів», б/№, виданого та зареєстрованого 13.04.2019 року, чи підпис вчинено іншою особою ?
Проведення експертизи було доручено експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
Висновком проведеної у справі експертизи за № СЕ-19/115-25/1433-ПЧ від 19.02.2025 року (а.с. 172-179) експертом категорично зазначено, що у договорі оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4823683200:08:000:0045, укладеного між ОСОБА_1 та ПП «Дар Ланів», б/№, виданого 07.04.2016 року та зареєстрованого 13.04.2016 року, в графі «орендодавець» - 1-ша частина підпису яка нанесена барвником синього кольору) виконана самим ОСОБА_1 .
Вирішити питання ОСОБА_1 чи іншою особою виконана друга частина підпису з нечитаємими елементами, розчерком та додатковим штрихом, нанесених барвником темно-блакитного кольору та інтервально, - не виявилось можливим, з причин, зазначених в дослідницькій частині висновку.
В дослідницькій частині експертного висновку заначено, що в другій частині підпису міститься дуже обмежений графічний матеріал, виконаний украй викривленим почерком та в ній не збереглися ознаки підпису (почерку), які в сукупності були б достатні для ідентифікації особи виконавця. Ця частина підпису виконувалася інтервально, після вконання первинного підпису, шляхом обведення маловидимих штрихів первинного підпису, що могла зробити та ж сама особа, яка виконала підпис, що нанесений барвником синього кольору, або інша особа.
Отже вказаним експертним висновком було встановлено, що оспорюваний договір оренди був підписаний саме орендодавцем ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Так, суд першої інстанції вірно прийняв до уваги, що зі змісту наданого відповідачем на підтвердження своїх заперечень проти позову копії видаткового касового ордеру від 07.11.2022 року слідує, що 07 листопада 2022 року ОСОБА_2 , яка діяла на підставі довіреності були отримані належні ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 30 000 грн. Підставою для цього зазначено: за оренду земельного паю за 2022, 2023, 2024, 2025, 2026 роки Документ містить підпис касира, головного бухгалтера підприємства ПП «Дар Ланів» та підпис довіреної особи - ОСОБА_3 (а.с. 63).
Повноваження Барченко Л.М. на представництво інтересів ОСОБА_1 в ПП «Дар Ланів», отримання належної довірителю орендної плати або компенсації за використання належної йому та наданої в оренду земельної ділянки (паю) підтверджуються копією відповідної довіреності, посвідченої 19.11.2021 року головою виконавчого комітету Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області (а.с. 63 зв.). 
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив факт видачі довіреності своїй матері ОСОБА_3 з метою отримання належної йому орендної плати, проте заперечував отримання нею коштів за 2024 -2026 роки. Разом з тим, доказів на спростування зазначених у копії видаткового касового ордеру від 07.11.2022 року обставин не надав, клопотання про витребування у позивача оригінала цього документу не заявляв як у суді першої, так і апеляційної інстанції.
Отже, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дав належну оцінку висновку проведеної у справі судової почеркознавчої експертизи, вірно врахувавши, що він є достатньо обгрунтованим, не суперечить іншим зібраним у справі доказам, а тому не викликає сумнівів в його правильності.
Вказаний висновок експерта є однозначним і категоричним і той факт, що експертом не було встановлено ОСОБА_1 чи іншою особою була виконана друга частина підпису з нечитаємими елементами, розчерком та додатковим штрихом, нанесених барвником темно-блакитного кольору, не спростовує встановленого цим висновком факту підписання договору оренди позивачем.
Також колегія суддів враховує, судом першої інстанції в ухвалі від 05.08.2024 року було роз`яснено право заявити клопотання про призначення судової технічної експертизи документів, проте таким правом сторона позивача не скористалась.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, повно встановивши фактичні обставини справи на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів у їх сукупності, зробив обґрунтований висновок про недоведеність позивачем належними, достатніми та переконливими доказами існування підстав для визнання недійсною умови укладеного сторонами договору оренди стосовно строку його дії протягом 10 років.
З огляду на викладене, суд першої інстанції також вірно встановив що земельна ділянка з кадастровим номером 4823683200:08:000:0045, яка є власністю позивача, перебуває у користуванні відповідача на законних підставах, а тому дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні як позовних вимог про визнання договору оренди землі недійсними в частині строку його дії, так і про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у частині строку дії права оренди та зобов`язання повернення земельної ділянки, як похідних від основної вимоги.
За такого, доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не врахував зазначені ним обставини, дав невірну оцінку доказам та дійшов необгрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог - не заслуговують на увагу. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно дослідив обставини справи, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову. 
Враховуючи викладене, оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили би порушення ним норм матеріального права чи процесуального законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.
За такого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги. 
З огляду на викладене, рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2025 року згідно вимог ст. 375 ЦПК України слід залишити без змін.
Враховуючи результати апеляційного перегляду справи, відсутні підстави для відшкодування судових витрат, понесених позивачем.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником – адвокатом Запєваловою Тетяною Володимирівною, залишити без задоволення.
Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку і випадках, передбачених 389 ЦПК України.

Головуючий                 В.В. Коломієць

Судді:                 О.В. Локтіонова

               О.О. Ямкова

Повна постанова складена 08 серпня 2025 року