ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 липня 2025 року           справа №200/34/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року (головуючий суддя І інстанції Крилова М.М.), складеного в повному обсязі 11 лютого 2025 року у справі № 200/34/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                  В С Т А Н О В И В:

На адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про:
- визнання протиправним та скасування Рішення про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 25.09.2024 № 056750011895;
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 29 травня 1998 року по 24 січня 2000 року, з 28 квітня 2000 року по 30 березня 2001 року, з 25 березня 2003 року по 12 липня 2006 року, з 01 червня 2007 року по 10 березня 2011 року, з 01 квітня 2011 року по 09 червня 2014 року, з 10 червня 2014 року по 17 лютого 2015 року та з 03 березня 2015 року по 31 березня 2022 року;
- зобов`язання и Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком з 17 вересня 2024 року з урахуванням періодів страхового стажу з 29 травня 1998 року по 24 січня 2000 року, з 28 квітня 2000 року по 30 березня 2001 року, з 25 березня 2003 року по 12 липня 2006 року, з 01 червня 2007 року по 10 березня 2011 року, з 01 квітня 2011 року по 09 червня 2014 року, з 10 червня 2014 року по 17 лютого 2015 року та з 03 березня 2015 року по 31 березня 2022 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року  позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 25.09.2024 року № 056750011895 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 вересня 2024 року про  призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 29.05.1998 року по 24.01.2000 року, з 28.04.2000 року по 30.03.2001 року, з 25.03.2003 року по 12.07.2006 року, з 01.06.2007 року по 10.03.2011 року, з 01.04.2011 року по 09.06.2011 року, з 10.06.2014 року по 17.02.2015 року та з 03.03.2015 року по 31.03.2022 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі № 200/34/25 та відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що починаючи з 01.01.2023 року обчислення страхового стажу, набутого в республіках колишнього СРСР, а в подальшому незалежних держав, та врахування нарахованої на їх території заробітної плати здійснюється відповідно до Законодавства України з урахуванням двосторонніх угод/договорів.
Вважає, що рішення пенсійного фонду про відмову у призначенні пенсії є правомірним.
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 виданий Слов`янським МВ ГУДМС України в Донецькій області 06 грудня 2013 року, має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_2 від 18.03.2021 року).
17 вересня 2024 року ОСОБА_1 , особисто звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ВОГ №2 м. Слов`янськ) із заявою про призначення пенсії за віком.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області для розгляду заяви позивача від 17.09.2024 року. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 056750011895 від 25.09.2024 poку ОСОБА_1 відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вік заявника – 56 років 05 місяців, страховий стаж – 18 років 01 місяць 19 днів..
До страхового стажу не зараховано період роботи на території російської федерації з 29.05.1998 по 24.01.2000, з 28.04.2000 по 30.03.2001, з 25.03.2003 по 12.07.2006, з 01.06.2007 по 10.03.2011, з 01.04.2011 по 09.06.2011 та з 10.06.2014 по 17.02.2015 оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав[1]учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, у зв`язку з чим відповідно до позиції відповідача до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР лише по 31 грудня 1991 року.
Не зарахування вищевказаних спірних періодів роботи позивача до страхового стажу також підтверджується розрахунком стажу.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі – Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. 
Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 06 травня 1986 року, щодо спірних періодів, містяться наступні записи.
12.06.1989 – прийнятий у цех теплової автоматики та вимірювань електрослюсарем четвертої групи з обслуговування автоматики та засобів вимірювань електростанції (запис № 5);
01.04.1999 – звільнений за власним бажанням (запис № 7);
29.05.1998 – прийнятий слюсарем-монтажником п`ятого розряду вахтовим способом (запис № 8);
24.01.2000 – звільнений за власним бажанням (запис № 9);
28.04.2000- прийнятий слюсарем-монтажником п`ятого розряду на дільницю № 2 вахтовим способом (запис № 10);
30.03.2001 - звільнений за власним бажанням (запис № 11);
25.03.2003 - прийнятий слюсарем-монтажником п`ятого розряду вахтовим способом (запис № 12);
12.07.2006 - звільнений за власним бажанням (запис № 14);
01.06.2007 – прийнятий монтажником технологічних трубопроводів 6 розряду (запис № 15);
10.03.2011 – трудовий договір розірваний у зв`язку із закінченням строку трудового договору (запис № 16);
01.04.2011 – прийнятий монтажником технологічних трубопроводів (запис № 17);
09.06.2014 – трудовий договір розірваний за ініціативою працівника  (запис № 18);
10.06.2014 – прийнятий монтажником технологічних трубопроводів 6 розряду (запис № 19);
17.02.2015 -трудовий договір припинено у зв`язку із закінченням строку трудового договору (запис № 20);
Згідно з вкладишем у трудову книжку  серії НОМЕР_4 від 03.03.2015 року:
03.03.2015 – прийнятий монтажником технологічних трубопроводів (запис № 21);
31.03.2022 - трудовий договір розірваний за ініціативою працівника   (запис № 22).
Щодо неврахування відповідачем спірний періодів роботи, у зв`язку із припиненням з 01 січня 2023 року російською федерацією участі в угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних держав у галузи пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У відповідності до абзацу другого підпункту 3, пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Постанова Пенсійного фонду № 22-1 від 25.11.2005), за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Відповідно до основних положень Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, членами якої є Україна та Російська Федерація, Уряди держав-учасниць цієї Угоди, керуючись статтями 2, 4 Угоди про створення Співдружності Незалежних Держав, виходячи з необхідності захисту прав громадян в області пенсійного забезпечення, усвідомлюючи, що кожна держава-учасниця Співдружності повинна нести безпосередню відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, визнаючи, що держави-учасниці Співдружності мають зобов`язання щодо непрацездатних осіб, які придбали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди, визнаючи необхідність неухильного дотримання зобов`язань за міжнародними угодами, укладеними СРСР по питань пенсійного забезпечення.
Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасників цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 4 Угоди передбачено, що Держави-учасниці Угоди проводять політику гармонізації законодавства про пенсійне забезпечення.
Відповідно до частини 2 статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди.
Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.
Зі змісту наведених норм слідує, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.
Суд зазначає, що при зверненні із заявою про призначення пенсії Позивач надав трудову книжку, зокрема, в якій наявні записи про спірні періоди його роботи з 29.05.1998 по 24.01.2000, з 28.04.2000 по 30.03.2001, з 25.03.2003 по 12.07.2006, з 01.06.2007 по 10.03.2011, з 01.04.2011 по 09.06.2011, з 10.06.2014 по 17.02.2015 та з 03.03.2015 по 31.03.2022 на території рф
Водночас суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.
Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а тому припинення російською федерацією з 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, не стосуються періодів трудової діяльності осіб, що мали місце в період дії вказаної Угоди, тобто до 01.01.2023.
За наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу позивача.
Отже, відповідачем неправомірно відмовлено у включені до страхового стажу періодів роботи позивача на підприємствах, розташованих на території російської федерації Суд зазначає, що при зверненні із заявою про призначення пенсії Позивач надав трудову книжку, зокрема, в якій наявні записи про спірні періоди його роботи з 29.05.1998 по 24.01.2000, з 28.04.2000 по 30.03.2001, з 25.03.2003 по 12.07.2006, з 01.06.2007 по 10.03.2011, з 01.04.2011 по 09.06.2011, з 10.06.2014 по 17.02.2015 та з 03.03.2015 по 31.03.2022 
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо  часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області  – залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі № 200/34/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 08 липня 2025 року.

Судді                                                                                              А.В. Гайдар
                                                                                                        І.В. Геращенко
                                                                                                        Е.Г. Казначеєв