ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
10 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/7157/24	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 	 Головного управління Пенсійного фонду  України в Одеській  області 	
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду   від 03.02.2025р.  у справі № 340/7157/24	
за  позовом:	ОСОБА_1 	
до:  про:	Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії	

ВСТАНОВИВ:

06.11.2024р. ОСОБА_1 , в особі свого представника – адвоката Коваля О.В., за допомогою поштового зв`язку звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі– ГУ ПФУ в Одеській області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 06.11.2024р.  /а.с. 1-18/.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.11.2024р. позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви /а.с. 48/.
У межах наданого вищезазначеною ухвалою суду строку позивачем недоліки позовної заяви було усунуто /а.с. 50, 51/ і ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду 25.11.2024р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №340/7157/24 та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін / а.с. 63-64/.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.01.2025р. вирішено подальший розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін /а.с. 104-105/.
Представник позивача, посилаючись в уточненому адміністративному позові на те, що відповідач рішенням від 26.09.2024 №914600150252 протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, не зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 підземні роботи, період навчання та період проходження військової служби, тому просив: - визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області, які виразились у прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії від 26.09.2024 №914600150252 ОСОБА_1 , за віком на пільгових умовах, відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії ГУ ПФУ в Одеській області від 26.09.2024 № 914600150252; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України ГУ ПФУ в Одеській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 , з дати звернення, а саме з 18.09.2024, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 (підземні роботи): з 01.09.1990 по 04.07.1991 - навчання в професійно-технічному училищі №93 м. Донецька за професією «Електрослюсар підземний»; з 23.11.1991 по 01.12.1991 - робота електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті Шахті «Південноукраїнська» № 1; з 09.12.1991 по 11.12.1993 - строкова військова служба в Українській Армії; з 14.02.1994 по 04.08.1996 - робота електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті на Шахті «Південноукраїнська» № 1; 05.08.1996 по 24.03.1997 - робота гірничим робітником з повним робочим днем в шахті на Шахті «Південноукраїнська» № 1; з 25.03.1997 по 23.07.1998 - робота гірничим робітником очисного забою з повним робочим днем в шахті Список № 1 (підземний) на Шахті «Південноукраїнська» № 1; з 01.04.1999 по 03.06.1999 - робота машиністом підземних установок 3 розряду підземним з повним робочим днем в шахті на шахті ДВАТ шахта «Південнодонбаська» № 3; з 04.06.1999 по 22.07.2001 - робота гірничим робітником очисного забою з повним робочим днем в шахті на шахті ДВАТ шахта «Південнодонбаська» № 3; періоди роботи з 25.03.1997 по 23.07.1998 та з 04.06.1999 по 22.07.2001 на посаді гірника очисного забою, зарахувати до пільгового стажу в провідних професіях не менше 20 років та зробити відповідний перерахунок, відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8, зарахувавши 1 повний рік роботи, як 1 рік і 3 місяці на підземних роботах (25 років).
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.02.2025р. у справі №340/7157/24 позовні вимоги задоволені частково; визнано протиправним та скасовано рішення управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Одеській області від 26.09.2024р. №1914600150252 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ; зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 із врахуванням до пільгового стажу: періоду роботи, який підтверджується довідкою від 02.08.2001р. №366; період проходження строкової військової служби в Українській Армії з 09.12.1991 по 11.12.1993; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено /а.с. 140-145/. 
Відповідач,    не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, 21.02.2025р. за допомогою засобів системи «Електронний суд» подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом 24.02.2025р.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.02.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Одеській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.02.2025р. у справі №340/7157/24 та з метою забезпечення апеляційного розгляду вищезазначеної апеляційної скарги з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №340/7157/24.
Матеріали адміністративної справи №340/7157/24 надійшли до суду апеляційної інстанції 25.03.2025р. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025р. справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 20.05.2025р., про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи. 
Відповідач – ГУ ПФУ в Одеській області,  посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням  норм чинного законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 03.02.2025р. в частині задоволених позовних вимог та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. 
Позивач та його представник правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення  в порядку письмового провадження  є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав. 
Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , позивач у справі, має третю групу інвалідності та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області як отримувач пенсії за інвалідністю.
18.09.2024р. позивач завернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, перехід на інший вид пенсії, з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за Списком №1, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка за правилами екстериторіальності була передано для розгляду до ГУ ПФУ в Одеській області, яким 26.09.2024р. прийнято рішення №914600150252 про відмову позивачу у перерахунку пенсії та переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за Списком №1, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з тим, що за результатом розгляду документів доданих до заяви, до стажу, що дає право на зниження пенсійного віку відповідно до довідки від 02.08.2001 та трудової книжки від 02.12.1991 не зараховано періоди роботи за Списком №1 з 14.02.1994 по 23.07.1998, оскільки довідку видано з порушенням вимог чинного законодавства /а.с. 28-30/ .
Саме вищезазначене рішення відповідача обумовило звернення позивача до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
При цьому, працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). 
Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018р.  у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018р.  у справі № 233/2084/17.
В постанові Верховного Суду від 21.02.2018р. у справі № 687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
У постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а Верховний Суд висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005р. № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383), який  регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до положень пунктів 2, 3 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Як вбачається з наданої суду ксерокопії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 02.12.1991р., остання містить записи про роботу, яку виконував позивач, а саме:   
- №1 від 01.09.1990 до 30.06.1991 навчання в ПТУ №93 м. Донецька за професією «Електрослюсар підземний», диплом № НОМЕР_2 ;
Штамп «Шахта Південнодонбаська» №1'
- №2 від 09.07.1991 прийнятий електрослюсарем/слюсарем чергового по ремонту обладнання 3 р. поверхні наказ 134к від 09.07.1991;
- №3 від 23.11.1991 переведений електрослюсарем підземного з повним робочим днем у шахті наказ №238к від 23.11.1991;
- №4 від 01.12.1991 звільнений у зв`язку зі службовою в Радянській армії наказ 245 від 02.12.1991;
09.12.1991 по 11.12.1993 служба в БМФ військовий квиток № НОМЕР_3 ;
Штамп «Шахта Південнодонбаська» №1
- №5 від 14.02.1994 прийнятий електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем наказ 30к від 14.02.1994р.
Щодо не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1990р. до 04.07.1991р., колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із ч. 3  статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до ст. 38 Закону України ''Про професійну-технічну освіту'' час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учні, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Так, днем закінчення навчання позивача є 04.07.1991, а днем зарахування на роботу, яка відноситься до Списку №1 є 23.11.1991 (наказ №238к). Вказаний період перевищує три місяці. Неможливість виконання позивачем підземних робіт до його повноліття не може бути підставою для зарахуванням періоду навчання до пільгового періоду роботи.
Таким чином, перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією, яка віднесена до Списку №1, перевищує три місяці, тому підстав для зарахування позивачу періодів навчання до пільгового стажу немає. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 затверджений Список 1, у якому визначено перелік виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсії за віком на пільгових умовах.
Згідно позиції 1010100г-19931 Списку №1 вказана робота електрослюсара (слюсарі) чергові та з ремонту обладнання, електрослюсарі по стволу, електро-слюсарі шахтні по обслуговуванню стволів, шурфів і підйомних машин, зайняті на роботах по обслуговуванню стволів, шурфів і підйомних машин період роботи на такій посаді слід відносити до пільгового стажу за умови підземних робіт, натомість позивач у спірний період працював електрослюсарем на поверхні.
Згідно запису у трудовій книжці №1-2 позивача прийнято електрослюсарем по ремонту обладнання на поверхні з 09.07.1991 по 23.11.1991р.
Отже колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що відповідачем правомірно було не зараховано період навчання позивача з 01.09.1990 до 30.06.1991 до пільгового стажу. 
Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зробив висновок, що період проходження військової служби позивача з 09.12.1991 по 11.12.1993 необхідно зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 (підземні роботи), з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, особа працювала за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Тобто, визначальною умовою для зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, є включення періоду трудової діяльності, що передує призову на військову службу, до відповідного стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Оскільки відповідачем протиправно не враховано до пільгового стажу за Списком № 1 (підземні роботи) період проходження військової служби позивачем з 09.12.1991р. по 11.12.1993р., тому цей період суд першої інстанції обгрунтовано зарахував до пільгового стажу позивача.
Також під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем не було зараховано до пільгового стажу період роботи позивача згідно довідки від 02.08.2001 №366 /а.с. 94/, у зв`язку з певною її дефектністю/невідповідністю. 
При цьому, суд першої інстанції вірно звернув увагу, що ні у спірному рішенні, ні у відзиві, не конкретизовано таку невідповідність, що виключає здійснити правовий аналіз на предмет законності цих доводів.
У довідці від 02.08.2001 №366 вказаний період роботи позивача з 23.11.1991 по 01.12.1991 та з 14.02.1994 по 23.07.1998. Крім того, у вказаній довідці вказано про те, що за листопад місяць 1991р. (з 23 числа) спусків в шахту не було. 
Таки чином, доводи відповідача про наявність дефектів у довідці є безпідставними, оскільки вказана містить печатку та підписи уповноважених осіб, а також у довідці є інформація щодо наказів про зарахування та звільнення. Більш того, зазначення у довідці інформації про відсутність за листопад місця 1991р. (з 23 числа) спусків у шахту, опосередковано свідчить про те, що протягом іншого періоду, робота позивача відбувалась із спусками в шахту.
Згідно роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України Міністерства праці України №01-3/406-02-2 від 10.05.1994 «Про порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах» Списки № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, застосовуються на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від їх відомчого підпорядкування і форм власності, а також у дослідних виробництвах науково-дослідних, конструкторських організацій і навчальних закладів.
Робітники, професії і посади яких передбачені в Списках № 1 і 2, користуються правом на пенсію за віком при умові, якщо їх праця в період роботи після введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення`відповідає умовам (показникам), зазначеним у Списках, що повинно підтверджуватися результатами атестації робочих місць на підприємствах і в організаціях.
Право на пенсію на пільгових умовах мають робітники, зайняті виконанням робіт, передбачених Спискам № 1 і 2, на протязі повного робочого дня. Під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу. Сюди ж включається час проведення підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, а також робіт поза своїм робочим місцем з метою забезпечення виконання своїх трудових функцій.
Судом першої інстанції вірно вказано, що в даному випадку у довідці №366 зазначено про те, що 9 днів з 23.11.1991 року по 01.12.1991 року не було спусків в шахту, при цьому, оцінку вказаному факту має надати виключно пенсійний орган. З огляду на те, що з приводу цих обставин пенсійний орган не висловлював заперечень, тому у суду відсутні обставини визначати кількість днів, які слід віднести до пільгового стажу, натомість, є тільки заперечення щодо врахування цього періоду через невідповідність довідки.
Приймаючи до уваги вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо протиправного неврахування до пільгового стажу періоду роботи позивача, який підтверджений довідкою від 02.08.2001 №366, 
При цьому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції стосовно того, що календарну кількість пільгового стажу має право обрахувати відповідач, з огляду на те, що це є дискреційні повноваження пенсійного органу.
Щодо позовних вимог позивача в частині зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 01.04.1999 по 23.07.2001, то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо того, що згідно розрахунку пільгового стажу, вказаний період роботи позивача, відповідачем враховано до пільгового періоду згідно ст. 14, пост. 202, підземні 2 року 3 місяця 22 дні /а.с.122/.
Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства та фактичні обставини цієї справи, які були встановлені судом під час її розгляду та підтверджені належними письмовими доказами, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскаржувані представником позивача дії не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для позивача жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав, свобод, інтересів та не породжують для нього будь-яких обов`язків. Такі дії самі по собі не мають безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення позивача можливості їх реалізувати та не покладають на нього певні обов`язки, не можуть вважатись такими, що порушують права, свободи чи інтереси позивача.
Рішенням, що має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки позивача, є саме рішення про відмову в призначенні пільгової пенсії від 26.09.2024р., у зв`язку із чим суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача та вийшов за межі позовних вимог, здійснивши перевірку на предмет законності саме рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 26.09.2024р. №914600150252, визнав його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано, з огляду на те, що обрахунок наявного періоду стажу, що дає право на призначення пенсії за віком належить до компетенції органів пенсійного фонду, зробив висновок щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 із врахуванням до пільгового стажу періоду роботи, який підтверджується довідкою від 02.08.2001р. №366; періоду проходження строкової військової служби в Українській Армії з 09.12.1991р. по 11.12.1993р., у зв`язку з чим частково задовольнив позовні вимоги позивача у цій частині.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 03.02.2025р. в оскаржуваній частині у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області– залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.02.2025р. у справі №340/7157/24 –  залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
        Постанову виготовлено та підписано – 10.06.2025р.     

Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов