УХВАЛА

25 червня 2025 року 
м. Київ

справа №990/229/25
адміністративне провадження №Зі/990/100/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Кравчука В.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука Андрія Володимировича у справі №    990/229/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатка Огнев`юк Тетяна Василівна, до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

19 травня 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач), в інтересах якої діє адвокат Огнев`юк Тетяна Василівна, через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду, як суду першої інстанції, позов до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі також - Комісія, відповідач), в якому просила:
- визнати протиправним і скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17.04.2025 № 87/зп-25 «Про затвердження кодованих результатів практичного завдання, виконаного 03-07, 10 та 11 лютого 2025 року (цивільна спеціалізація), 12-14 та 17-21 лютого 2025 року (кримінальна спеціалізація) кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)» в частині ОСОБА_1 (індивідуальний код: 1) 0029816;             2) 0001345;
- визнати протиправним і скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17.04.2025 № 89/зп-25 «Про затвердження декодованих результатів виконання практичного завдання учасниками конкурсу 03-07, 10 та 11 лютого 2025 року (цивільна спеціалізація), 12-14 та 17-21 лютого 2025 року (кримінальна спеціалізація), визначення загальних результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Складання кваліфікаційного іспиту» в частині, що стосується ОСОБА_1 , зокрема затвердження загальних результатів першого етапу «Складання кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів апеляційних загальних судів у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами) та відмови ОСОБА_1 в допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди», визнання ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційних загальних судах та припинення її участі у кваліфікаційному оцінюванні та оголошеному рішенням Комісії від 14.09.2023;
- зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України провести повторне оцінювання виконаних ОСОБА_1 практичних завдань (індивідуальний код: 1) 0029816; 2) 0001345 у складі інших членів Вищої кваліфікаційної комісії України та з урахуванням висновків суду у справі за цим позовом;
- визначити Вищій кваліфікаційній комісії суддів України строк у 30 календарних днів для виконання рішення суду, з дня набрання ним законної сили;
- зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України подати звіт про виконання рішення суду не пізніше 35 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2025 визначено склад суду у складі колегії суддів: суддя-доповідач - Мартинюк Н.М., судді: Єресько Л.О.,              Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М., Радишевської О.Р.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 26.05.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів.

Відповідач подав заяву про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука Андрія Володимировича (далі - Жук А.В.), з підстав, передбачених п. 2 і 4 ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Вказана заява мотивована тим, що Комісії стало відомо про те, що дружина судді Жука А.В. також брала участь у цьому ж конкурсі на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23, тільки, на відміну від позивачки, з адміністративної спеціалізації і її участь була припинена на етапі складення кваліфікаційного іспиту з аналогічних підстав, що й у ОСОБА_1 (а саме у зв`язку з отриманням недостатнього результату за виконане практичне завдання). Не погоджуючись з рішенням Комісії, ухваленим щодо визначених стадій встановлення результатів іспиту як першого етапу кваліфікаційного оцінювання, зокрема затвердження декодованих і кодованих результатів практичного завдання, а також загальних результатів іспиту, дружина судді Жука А.В. оскаржила їх до суду. Відтак, в провадженні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду перебуває справа за позовом дружини судді Жука А.В. до Комісії, де предметом оскарження є рішення від 12.03.2025 № 48/зп-25 та № 49/зп-25, ухвалені Комісією у межах одного (єдиного) конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023                № 94/зп-23. 
У контексті з наведеним відповідач зазначає, що мотиви прийняття Комісією оскаржуваного рішення стосовно позивачки та дружини Жука А.В. є ідентичними, оскільки ухвалені в межах одного й того самого конкурсу, та в процесі якого Комісія керувалась єдиним нормативно-правовим підґрунтям. Тобто змістове наповнення рішень щодо позивачки та дружини судді є однаковим, а фактичною відмінністю між ними залишаються лише дати та реєстраційні номери. Указані обставини створюють підстави для сумніву у неупередженості судді Жука А.В та його безсторонності, оскільки наявність подібних правових підстав у обох позовах зумовлює об`єктивну ймовірність того, що оцінка одного з подібних до його дружини позовів (в яких, як і у позові його дружини, піднімаються ідентичні питання) матиме вплив на суддю Жука А.В. під час розгляду цієї справи. 
Посилаючись на те, що конкурс на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошений рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 94/зп-23 (зі змінами), є єдиною процедурою, що охоплює всі спеціалізації та проводиться за спільними умовами, відповідач вважає, що суддя Жук А.В. не може брати участі у розгляді цієї справи, з підстав, визначених п. 2 і 4 ч. 1 ст. 36 КАС України.

Ухвалою Верховного Суду від 19.06.2025 визнано необґрунтованою заяву Комісії про відвід судді Жука А.В. у розгляді справи № 990/229/25. Передано цю заяву до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду заяви про відвід.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2025 подану заяву про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду  Жука А.В. передано на розгляд судді Блажівській Н.Є. (Зі/990/100/25).

Надалі у зв`язку із задоволенням ухвалою Верховного Суду від 24.06.2025 заяви судді Блажівської Н.Є. про самовідвід, названу суддю було відведено від розгляду матеріалів заяви про відвід судді Жука А.В., а саму заяву передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для повторного визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, для розгляду заяви про відвід.
24.06.2025 розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів заяви про відвід судді. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2025 подану заяву про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука А.В. передано на розгляд судді Кравчуку В.М. (Зі/990/100/25).

Розглядаючи вищезазначену заяву, Верховний Суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 4 і 8 ст. 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Суддя, якому передано заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

У взаємозв`язку Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Частина перша ст. 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст. 36 КАС України, відповідно до ч. 1 якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 
1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 
2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 
3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого    статтею 31 цього Кодексу.
Таким чином, норми ст. 36 КАС України містять узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.
У цьому світлі Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд касаційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
-    «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
-    «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).
Водночас як указано у Бангалорських принципах поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.
Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.
Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.
Одночасно Верховний Суд підкреслює, що не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто у ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді Жука А.В., Верховний Cуд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу «a priori» не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.
Зокрема незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 КАС України).
Схожа позиція висловлена й Радою суддів України у рішенні від 07.09.2017 № 46, у п. 2 якого зазначено, що наявність судового рішення, яке ухвалене судом в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних, чи інших питань у тій самій справі не породжує у діяльності судді конфлікту інтересів.

У свою чергу наведені у заяві мотиви не можуть слугувати підставою для відведення судді, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях та оціночних судженнях учасника процесу. 
Водночас Верховний Суд зауважує, що у заяві про відвід не доведені будь-які факти прояву суддею поведінки, яка б свідчила про його упередженість чи небезсторонність у цій справі.
Одночасно з матеріалів, переданих для вирішення питання про відвід, вбачається, що суддя         Жук А.В. не заявляв самовідвід від розгляду цієї справи і не висловив окремої думки до ухвали Верховного Суду від 19 червня 2025 року про визнання необґрунтованою заяви ВККС України, а відтак Суд вважає, що сам суддя Жук А.В. не має обґрунтованих сумнівів у своїй неупередженості або безсторонності.
Більш того наведені Комісією доводи у контексті описаних вище обставин  не можуть об`єктивно свідчити на користь висновку про наявність достатніх підстав для виникнення у будь-якого стороннього спостерігача об`єктивно обґрунтованого сумніву у безсторонності суду, чи про особисту зацікавленість судді в результаті її розгляду, оскільки, як указав відповідач, дружина судді Жука А.В. брала участь у цьому ж конкурсі на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів з адміністративної спеціалізації, в той час як ОСОБА_1. оскаржує результати конкурсу на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів з цивільної спеціалізації.
Тому аргументи, якими Комісія мотивує свою заяву про відвід судді Жука А.В. від участі у справі № 990/229/25 не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді та/чи його особистої зацікавленості у результаті розгляду справи, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цього судді.

З урахуванням зазначеного, заява Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука А.В. від участі у розгляді справи № 990/229/25 задоволенню не підлягає.
Суд звертає увагу на те, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України вже неодноразово заявляла відвід судді Жуку А.В. з цих самих підстав, і ухвалами 20.06.2025 у справі №990/214/25 та від 23.06.2025 у справі №990/213/25 у задоволенні заяв  Верховний Суд відмовив з огляду на відсутність об`єктивних доказів та доводів, які б підтверджували наявність обставин, що викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді Жука А.В.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 256 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука Андрія Володимировича у справі № 990/229/25 за адміністративним ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук