Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       20 червня 2025 року                                          м. Рівне

Справа № 564/1573/25
Провадження № 33/4815/508/25

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Дупака В.Г. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2025 року, –

ВСТАНОВИВ:

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2025 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
З матеріалів справи вбачається, що 10.04.2025 року о 18 год. 45 хв. в м. Костопіль по вул. 1 Травня, 3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Дупак В.Г. в інтересах ОСОБА_1 просить cкасувати постанову місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із недоведенням у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що судом першої інстанції не було враховано всіх обставин справи та не проаналізовано помилок, які допустили поліцейські при складанні процесуальних документів, відтак постанова суду першої інстанції винесена незаконно, з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права без оцінки та індивідуалізації всіх матеріалів та обставин справи. 
Доводить, що відеозапис був порізаний на короткі епізоди навмисно, відеозйомка не велась безперервно, а тому він не може бути допустимим доказом. Зазначає, що поліцейськими ніяким чином не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не з`ясовано всіх обставин справи, а в протоколі зазначені хибні твердження та неправдиві відомості. Вказує, що оскільки ОСОБА_1 не допущено порушень Правил дорожнього руху, чи вчинено інших дій, за які його транспортний засіб слід було зупиняти, всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Справа призначалась до розгляду 02 червня 2025 року, однак у зв`язку з клопотанням захисника Дупака В.Г. розгляд справи було відкладено.
20 червня 2025 року ОСОБА_1 та захисник Дупак В.Г. на розгляд справи до апеляційного суду не з`явились. Від захисника Дупака В.Г. повторно надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Частиною 2 ст.268 КУпАП не визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, є обов`язковою.
За наведених обставин, а також з метою розгляду справи в розумні строки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Дупака В.Г..
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:
- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки відмовився (а.с.7);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 направлено до медичного закладу. Огляд у медичному закладі не проводився у зв`язку з відмовою останнього (а.с.8);
- відеофайлу з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на місці зупинки транспортного засобу (файл 004, час 08:50) та у медичному закладі (файл 004, час 09:20), а також визнання ним фату перебування у стані алкогольного сп`яніння (файл 004, час 09:20).
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.
Так, апеляційний суд виходить з того, що відмова від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі зафіксовано відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.
Апеляційний суд також критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що поліцейськими ніяким чином не доведено факт керування  ОСОБА_1  транспортним засобом та не було з`ясовано всіх обставин справи, а в протоколі зазначені хибні твердження та неправдиві відомості, оскільки з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що транспортний засіб Volkswagen, д.н.з.  НОМЕР_1 ,яким керував ОСОБА_1 , здійснює рух та порушує п.9.20а ПДР України, а саме не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед початком руху (файл 4312, час 00:45).
За вказаним фактом порушення ПДР України працівниками поліції стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ЕНА №4471534 від 10 квітня 2025 року, копія якої наявна у матеріалах справи (а.с.6).
Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Дупака В.Г. – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І.Полюхович