ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року	Львів	Справа № 380/15278/24 пров. № А/857/29355/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.
суддів:                                                                      Матковської З.М., Ніколіна В.В.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року (головуючий суддя: Чаплик І.Д., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,- 

встановив:

ОСОБА_1 , 17.07.2024, звернулася до суду з позовом в якому просила:
- визнати дії протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.04.2024 № 13495002267 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу всі періоди роботи відповідно до записів трудової книжки від 22.02.1982 НОМЕР_1 , у зв`язку з чим повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та призначити їй пенсію за віком з моменту звернення.
Обґрунтовує позов тим, що 11.04.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.04.2024 № 13495002267 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком з огляду на те, що у останньої відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії. Не погодившись із таким рішенням, позивач звернулась до суду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.04.2024 № 13495002267 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 11.04.2024, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.06.1992 по 11.02.1993, з 12.02.1993 по 31.12.1997 та з 01.12.2000 по 02.01.2001. 
У решти позовних вимог відмовлено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та оскаржило в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, відповідач покликається на те, що обчислення стажу для призначення пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Отже, вищевказана вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню. Також зазначає, що навіть при умові зарахування спірних періодів роботи відповідно записів трудової книжки від 22.08.1982 НОМЕР_1 , страховий стаж для призначення пенсії за віком позивачки буде недостатнім. Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення позову відсутні.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що 11.04.2024 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Вказана заява розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.04.2024 № 13495002267 відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком. 
Рішення мотивоване тим, що стаж особи становить 13 років 2 місяці 24 дні. За доданими документами до страхового стажу не зараховано; період роботи з 01.06.1992 по 11.02.1993 відповідно до записів трудової книжки від 22.02.1982 НОМЕР_1 , оскільки відсутній запис про фактичну тривалість (відпрацьовані трудодні); період роботи з 12.02.1993 по 31.12.1997, відповідно до записів трудової книжки від 22.02.1982 НОМЕР_1 , оскільки відсутній підпис та посада відповідальної особи у записі про звільнення з роботи; період роботи з 01.12.2000 по 02.01.2001, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків. Для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.06.1992 по 11.02.1993; необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві та час роботи - за фактичною тривалістю (відпрацьовані трудодні); періоду роботи з 12.02.1993 по 31.12.1997 необхідно надати первинні документи (витяги з наказів про прийняття та звільнення з роботи, відомості про нарахування заробітної плати), сервісному центру Пенсійного фонду України за місцем звернення особи ініціювати зустрічну перевірку.
Не погоджуючись із таким рішенням та вважаючи його протиправним, позивачка звернулася до суду із цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про отримання допомоги по безробіттю та здійснення трудової діяльності на позивачку, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів її роботи), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, позивачкою не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV), визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).
У законодавстві, що діяло до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема у Законі України «Про пенсійне забезпечення» йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).
Частиною першою статті 56 Закону №1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Системний аналіз наведених норм доводить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Таким чином, надання уточнюючих довідок повинно здійснюватися лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що для підтвердження страхового стажу позивачка надала трудову книжку серії НОМЕР_1 .
Згідно записів трудової книжки позивач має наступний трудовий стаж: 
- 08.10.1981 прийнята на Краковецький завод «Ритм»;
- 24.05.1991 звільнена з роботи за власним бажанням;
- 01.06.1992 прийнята на роботу дояркою до ферми 151 колгоспу «Світанок»;
- 29.02.2000 звільнена у зв`язку з реформуванням колгоспу;
- 01.03.2000 прийнята дояркою у Приватно-орендне підприємство «Свидниця»;
- 02.01.2001 звільнена з роботи за власним бажанням;
- 09.12.2001 призначено виплату допомоги по безробіттю;
- 04.09.2002 припинено виплату допомоги по безробіттю;
- 03.06.2005 прийнята на роботу сезонним робітником в Немирівське лісництво;
- 13.07.2005 призначено виплату допомоги по безробіттю;
- 07.07.2006 припинено виплату допомоги по безробіттю.
Відповідач покликається на те, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.06.1992 по 11.02.1993 відповідно до записів трудової книжки від 22.02.1982 НОМЕР_1 , оскільки відсутній запис про фактичну тривалість (відпрацьовані трудодні) та період роботи з 12.02.1993 по 31.12.1997, оскільки відсутній підпис та посада відповідальної особи у записі про звільнення з роботи.
Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі дії відповідача безпідставними, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.
Крім цього, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на відсутність чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала позивачка у той чи інший період її роботи у підприємстві, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з її трудового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, так як працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивачки її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Витребування та перевірка додаткових документів і довідок є обов`язком пенсійного органу, тобто перекладання тягаря доказування, надання відомостей тощо на позивачку є неприйнятним. Неналежне виконання пенсійним органом свого обов`язку щодо перевірки відомостей, зазначених у поданих документах не може бути підставою для обмеження конституційного права особи на отримання належної їй пенсії.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 та від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані  спірні періоди роботи з 01.06.1992 по 11.02.1993 та з 12.02.1993 по 31.12.1997 підлягають зарахуванню до її страхового стажу.
Щодо періоду роботи з 01.12.2000 по 02.01.2001, пенсійний орган покликався на те, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).
Суд апеляційної інстанції зауважує, що страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 1 січня 2004 року.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивачки.
Аналогічні висновки у подібних спірних правовідносинах викладено у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 144/669/17, від 11 жовтня 2023 року у справі № 340/1454/21.
Крім цього, при вирішенні спору суд апеляційної інстанції вважає за необхідне застосувати правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа № 208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа № 688/947/17), від 30.09.2019 (справа № 316/1392/16-а), відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.
Враховуючи наведене, період роботи позивачки з 01.12.2000 по 02.01.2001 підлягають зарахуванню до її страхового стажу.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідач розрахував страховий стаж позивачки не у повному розмірі та не взяв до уваги усі складові її страхового стажу, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.04.2024 № 13495002267 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 11.04.2024, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.06.1992 по 11.02.1993, з 12.02.1993 по 31.12.1997 та з 01.12.2000 по 02.01.2001.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі № 380/15278/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	В. В. Ніколін