УХВАЛА
09 червня 2025 року
м. Київ
справа № 711/4172/15-к
провадження № 51-2142 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в судах першої і апеляційної інстанцій, на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2024 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 03 березня 2025 року стосовно виправданого ОСОБА_5 ,
установив:
Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2024 року ОСОБА_5 визнано невинуватим та виправданона підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, а також на підставі п. 2 ч. 1 ст.  373 КПК України через недоведеність, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 372 КК України, вчинені ОСОБА_5 .
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 03 березня 2025 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вказаний вирок - без змін.
Не погоджуючись із цими судовими рішеннями прокурор подала касаційну скаргу.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що касаційну скаргу прокурора належить залишити без руху, встановивши їй строк для усунення недоліків, з огляду на таке.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені в ч. 1 ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої вимоги.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування, зокрема, виправдувального вироку в касаційному порядку. На обґрунтування своїх вимог щодо незаконності цього судового рішення прокурор наводить доводи, що стосуються невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та оцінки доказів, наданих судом першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.
Хоча прокурор у касаційній скарзі вказує, що аналогічні доводи були предметом апеляційного розгляду та суд їх належним чином не оцінив і повторно не дослідив докази, проте до касаційного суду вона звертається із вимогою про призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Отже, у касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування вимог прокурора щодо скасування виправдувального вироку, враховуючи, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу прокурора належить залишити без руху, встановивши їй десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
При повторному зверненні до суду касаційної інстанції прокурором має бути підтверджено, що цей строк не пропущено.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в судах першої і апеляційної інстанцій, на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2024 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 03 березня 2025 року стосовно виправданого ОСОБА_5 , залишити без руху, встановивши їй десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Судді:

ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                          ОСОБА_3