УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 липня 2025 року
м. Київ
справа № 295/2631/22
провадження № 51-1664 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 .
Суть питання та встановлені судом обставини
Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 01 квітня 2024 року ОСОБА_4  засуджено до покарання за: 
ч. 1 ст. 152 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки; 
ч. 4 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності; 
ч. 2 ст. 194 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років;
ч. 3 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі на строк 8 років;
п. п. 1, 2, 6 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій не погоджувався із ухваленими щодо нього судовими рішеннями та порушував питання про їх перегляд у касаційному порядку.
Разом з тим, ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду 
від 12 травня 2025 року касаційну скаргу засудженого залишено без руху у зв`язку 
з її невідповідністю вимогам пунктів 3 - 5 ч. 2, ч. 5 ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали. 
Зокрема, зі змісту поданої засудженим касаційної скарги було незрозуміло, які саме судові рішення оскаржуються у касаційному порядку. 
Так, відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ОСОБА_4 засуджено за вироком Богунського районного суду 
м. Житомира від 01 квітня 2024 року, який залишено без зміни ухвалою Житомирського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року, тоді як у скарзі йшлося про ухвалу від 10 лютого 2025 року, копію якої засуджений при цьому не додавав.
Також, засуджений не зазначав у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржених ним судових рішень та не наводив у скарзі конкретних порушень закону, допущених судами, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для їх скасування чи зміни.
Натомість обґрунтування касаційної скарги зводилось до того, що засуджений заперечував правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилався на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Вимоги засудженого не узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.
Вказані обставини у своїй сукупності перешкодили суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження.
При цьому засуджений ОСОБА_4 повідомлявся про те, що у разі невиконання вимог суду, скаргу йому буде повернуто.
Мотиви Суду
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, Суд дійшов висновку, 
що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Як убачається з розписки, яка надійшла на адресу Верховного Суду, копію ухвали від 12 травня 2025 року засуджений ОСОБА_4 отримав 21 травня 2025 року.
Проте засудженим не усунуто недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, 
в установлений строк. Нової касаційної скарги від нього до Суду не надходило.       
Зважаючи на наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала. 
Положеннями ч. 4 ст. 429 КПК України визначено, що повернення касаційної скарги не  позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.
З цих підстав Суд постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:   
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                              ОСОБА_3