ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7804/25 Справа № 210/7304/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року                                                        м.Кривий Ріг

Справа № 210/7304/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:
позивач -  Криворізька південна окружна прокуратура, в інтересах Держави, в особі позивача Криворізької міської ради,
відповідач -   ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 15 травня 2025 року, яке ухвалено  суддею Скотарем Р.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 20 травня 2025 року, -
       
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року в.о. керівника Криворізької південної окружної прокуратури Дикий Денис Павлович, в інтересах Держави, в особі позивача Криворізької міської ради, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки.
Позовна заява мотивована тим, що Криворізькою південною окружною прокуратурою на виконання повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено порушення інтересів держави під час використання земельної ділянки комунальної форми власності, а саме безпідставне збереження ОСОБА_1 коштів з орендної плати у розмірі 533 167,14 грн.
Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 06.12.2005 року укладеного між Криворізькою міською радою – Орендодавець та ОСОБА_1 , приватним підприємцем ОСОБА_2 – Орендарі, останні отримали в користування земельну ділянку площею 4113 кв. м., за адресою АДРЕСА_1 для розміщення адміністративно-побутового комплексу. Строк дії договору десять років. Договір зареєстровано 04.01.2006 року за номером №040610800001. Після закінчення терміну дії договору оренди ОСОБА_1 з питання оформлення права користування земельною ділянкою не звертався.
Рішенням та додатковим рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.10.2013 по справі №2/413/1447/12, за ОСОБА_1 визнано право власності на будівлю оздоровчого комплексу-сауни з тамбуром, загальною площею 671,6 кв. м.; сторожку, загальною площею 11,4 кв. м.; бокси, загальною площею 141,2 кв.м.; бокси-майстерню, загальною площею 112,4 кв. м.; майстерню, загальною площею 9,9 кв. м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Інша частина об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , відійшла ОСОБА_3 , яка в свою чергу продала її ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2019.
Згідно з інформацією Металургійної районної у місті ради від 27.08.2024 в рамках самоврядного контролю проведено обстеження земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:002 площею 0,4113 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складено відповідний акт. Згідно з проведеним обстеженням встановлено, що на вищезазначеній земельній ділянці на АДРЕСА_1 розташовано комплекс: бокси, будівля, навіси.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.04.2024 бокси загальною площею 333,6 кв. м перебувають у власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2019, зареєстрованого в реєстрі за №1936 (форма власності: приватна, розмір частки: 1/1).
Також встановлено, що на земельній ділянці, яка має кадастровий номер 1211000000:02:081:002, розміщені об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності ОСОБА_1 . Відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на будівлю оздоровчого комплексу-сауни з тамбуром, загальною площею 671,6 кв. м.; сторожку, загальною площею 11,4 кв. м.; бокси, загальною площею 141,2 кв.м.; бокси-майстерню, загальною площею 112,4 кв. м.; майстерню, загальною площею 9,9 кв. м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , до теперішнього часу відсутні. Також, відсутні відомості щодо належного правового оформлення використання земельної ділянки.
Відповідно до відомостей Національної кадастрової системи 03.07.2024 відбувся поділ земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002 площею 0,4113 га, за результатами якого утворились дві земельні ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0013 площею 0,0932 га та з кадастровим номером 1211000000:02:081:0012 площею 0, 3181 га.
Таким чином, ОСОБА_1 як фактичний користувач частини земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002 площею 0,3181га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , під розміщення боксів, до цього часу використовує земельну ділянку без укладеного договору оренди та зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, тим самим збільшує вартість власного майна та протиправно позбавляє територіальну громаду міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради права на отримання доходу у вигляді орендної плати, грубо порушує права територіальної громади у сфері дотримання законного порядку платного користування земельними ділянками комунальної власності, належної реєстрації такого права, дотримання рівності усіх перед законом.
Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Криворізької міської ради безпідставно збережені кошти за використання земельною ділянкою у розмірі 533167 грн. 14 коп. та сплачений судовий збір на користь Дніпропетровської обласної прокуратури.
Рішенням Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 15 травня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки площею 0,3181 га, яка утворилась за результатом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002 за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 533 167,14 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури суму сплаченого судового збору в розмірі 6398,01 грн.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що право власності на будівлі не зареєстровані за ОСОБА_1 , земельна ділянка була поділена на дві земельні ділянки за відсутності розробленої технічної документації та нотаріальної згоди іншого власника. Період, за який позивач просить стягнути кошти (з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2023 року) визначено позивачем самостійно, без належного обґрунтування. При цьому, матеріали справи не містять витягу стосовно земельної ділянки, яка утворилася в результаті поділу. Зокрема, відсутня інформація про площу земельної ділянки та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці. В якості доказу користування відповідачем земельною ділянкою суд посилається на Акти, які складені за відсутності останнього, а тому не можуть бути належними доказами у справі. Судом першої інстанції не надано оцінки доказам відповідача про те, що він сплачував за користування земельною ділянкою та відповіді ГУУ ДПС у Дніпропетровській області про відсутність заборгованості. 
Згідно ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки, як об?єкта цивільних прав. У даному випадку земельна ділянка не сформована, а тому заявлені позовні вимоги є безпідставними.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач Криворізька південна окружна прокуратура зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи завчасно належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Пунктами 10, 11 частини 2 цієї статті визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Згідно статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.
Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади. 
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
При цьому, у постанові Верховного Суду від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку, що, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
Виходячи з вищенаведених норм   Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, які не з`явилися у судове засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора Криворізької південної окружної прокуратури Ведуту Х.С., яка заперчувала протии доводів апеляційної скрги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.11.2024, бокси, загальною площею 333,6 кв. м, перебувають у власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2019, зареєстрованого в реєстрі за №1936 (форма власності: приватна, розмір частки: 1/1) (а.с.11).
Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 06.12.2005 року, укладеного між Криворізькою міською радою – Орендодавець та ОСОБА_1 , приватним підприємцем ОСОБА_2 – Орендарі, останні отримали в користування земельну ділянку, площею 4113 кв. м., за адресою АДРЕСА_1 для розміщення адміністративно-побутового комплексу. Строк дії договору десять років. Договір зареєстровано 04.01.2006 року за номером №040610800001 (а.с.14-18).
На підставі договору купівлі-продажу боксів від 18.10.2019 року, ОСОБА_4 стала власницею боксу літ. «Б», загальною площею 333,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 194433812110. Об`єкт, розташований на земельній ділянці, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,41113 га, кадастровий номер 1211000000:02:081:0002 (а.с.18 зворот-21 зворот).
Додатковим рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.10.2013 по справі №2/413/1447/12, за ОСОБА_1 визнано право власності на будівлю оздоровчого комплексу-сауни з тамбуром, загальною площею 671,6 кв. м.; сторожку, загальною площею 11,4 кв. м.; бокси, загальною площею 141,2 кв.м.; бокси-майстерню, загальною площею 112,4 кв. м.; майстерню, загальною площею 9,9 кв. м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22-23).
Актом обстеження земельної ділянки від 18.01.2023 року за адресою АДРЕСА_1 за кадастровим номером: 1211000000:02:081:0002 встановлено, що земельна ділянка використовується як адміністративно-побутовий комплекс. 18.09.2013 на підставі наданих документів попереднього власника виконкомом Дзержинської районної у місті ради прийнято рішення №381 «Про впорядкування поштової адреси будівлі боксів, яка розташована на АДРЕСА_1 », відповідно до якого даному об`єкту присвоєна адреса: АДРЕСА_1 . Однак, до теперішнього часу власником об`єкту не внесені зміни до право установчих документів на нерухоме майно в частині поштової адреси. Право користування земельною ділянкою не оформлено (а.с.24).
Актом обстеження земельної ділянки від 01.05.2024 року за адресою АДРЕСА_1 за кадастровим номером: 1211000000:02:081:0002 встановлено, що на земельній ділянці розташовано комплекс: бокси, будівля, навіси. На даний час на земельній ділянці, яка має кадастровий номер 12110000006:02:081:0002, розміщені об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності – ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (а.с. 25).
За інформацією ГУ ДПС у Дніпропетровській області №138910/5/04-36-24-17-13 від 22.08.2024 згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, даних Державного земельного кадастру, право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002, площею 0,3181 га за ОСОБА_1 не зареєстровано. Згідно з інформацією наданою Криворізькою міською радою щодо укладених/діючих договорів оренди, ОСОБА_1 в переліку орендарів відсутній. Згідно даних ІКП по ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 по 21.08.2024 за кодом класифікації доходів бюджету 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» сплачено коштів на загальну суму 718227,00 грн, у тому числі 2019-2023 роки – сплата відсутня, 2024 рік – 718227,00 гривень. За даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України «Податовий блок» у платника податків ОСОБА_1 станом на 01.01.2024 обліковувалась заборгованість в сумі 359701,70 гривень, яка виникла за період з 20.07.2014 по 23.12.2018. Станом на 22.08.2024 заборгованість відсутня (а.с.26-28).
Департамент регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому КМР, розглянувши лист Криворізької південної окружної прокуратури щодо надання інформації стосовно вжитих заходів щодо оформлення суб`єктом господарювання права користування земельною ділянкою, за вих. №5405/7-04 від 08.08.2024, повідомив, що після закінчення терміну дії договору оренди громадянин ОСОБА_1 з питання оформлення права користування земельною ділянкою не звертався. На теперішній час земельна ділянка з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002 використовується суб`єктами господарювання без належного оформлення права користування нею (а.с.31).
На звернення Криворізької південної окружної прокуратури щодо використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002, виконком КМР 09.08.2024 за вих.№9785-24 повідомив, що відповідно до інформації Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому КМР, земельна ділянка площею 0,4113 га, кадастровий номер 1211000000:02:081:0002, розташована на АДРЕСА_1 , перебувала в орендному користуванні у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підстав договору оренди земельної ділянки від 04.01.2006 №040610800001 терміном дії до 04.01.2016. Після закінчення терміну дії договору оренди громадянин ОСОБА_1 з питання оформлення права користування земельною ділянкою не звертався. На теперішній час земельна ділянка з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002 використовується без належного оформлення права користування нею (а.с.30).
Департамент регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому КМР, розглянувши лист Криворізької південної окружної прокуратури щодо укладення договору оренди земельної ділянки на АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 13.08.2024 повідомив, що земельна ділянка, площею 0,4113 га, кадастровий номер 1211000000:02:081:0002, розташована на АДРЕСА_1 , перебувала в орендному користуванні у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підстав договору оренди земельної ділянки від 04.01.2006 №040610800001 терміном дії до 04.01.2016 для розміщення адміністративно-побутового корпусу. На теперішній час земельна ділянка з кадастровим номером використовується суб`єктами господарювання без належного оформлення права користування нею (а.с.34 зворот).
Виконавчим комітетом КМР на адресу Криворізької південної окружної прокуратури за вих.№ 12028-24 від 24.09.2024 направлено розрахунки безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002 за період з 26.03.2021 по 31.12.2023 на загальну суму 751902,83 (а.с.38-39 зворот).
Відповідно до розрахунку Криворізької міської ради за період з 26.03.2021 по 31.12.2021 розмір орендної плати, що підлягав сплаті за земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002, площею 0,4113 га, складається з нормативної грошової оцінки – 10 153 351,80 грн., ставки річної орендної плати – 0,9% на 2021 рік, та становить 70 008,96 грн. (10 153 351,80 грн.*0,9%=91380,17 грн.; відповідно 7615,01 грн./міс.* 9 міс.= 68535,09грн. + 1473,87 (26.03.21-31.03.21) = 70 008,96 грн.).
За період з 26.03.2021 по 31.12.2021 розмір орендної плати, що підлягав сплаті за частину земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002, площею 0,3181 га складається з нормативної грошової оцінки – 10 153 351,80 грн.,ставки річної орендної плати – 0,9% та складає 70 008, 96 грн*0,3181 га/0,4113 га = 54 145, 03 грн., відповідно за період з 01.12.2021 по 31.12.2021 – 5 889, 46 грн. (а.с.38 зворот).
За період з 01.01.2022 по 31.12.2022 розмір орендної плати, що підлягав сплаті за земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002,площею 0,4113 га, складається з нормативної грошової оцінки – 26 429 994,94 грн., ставки річної орендної плати – 1,2% та становить 317 160,18 грн. (26429994,94 грн. *1,2%=317160,18 грн.).
За період з 01.01.2022 по 31.12.2022 розмір орендної плати, що підлягав сплаті за частину земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002, площею 0,3181 га, складає 317 159,94 грн*0,3181 га/ 0,4113 га = 245 191,94 грн. (а.с.39).
За період з 01.01.2023 по 31.12.2023 розмір орендної плати, що підлягав сплаті за земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002, площею 0,4113 га, складається з нормативної грошової оцінки – 30 394 494,18 грн., ставки річної орендної плати – 1,2%, та становить 364 733,93 грн. (30 394 494,18 грн.* 1,2%=364 733,93 грн.
За період з 01.01.2023 по 31.12.2023 розмір орендної плати, що підлягав сплаті за частину земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002, площею 0,3181 га,складає 364 733, 93 грн * 0,3181 га/ 0,4113 га = 282 085,74 грн. (а.с.39 зворот).
Згідно Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 25.07.2023, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002 становить 30394494,18 грн (а.с.40).
Відповідно до інформації, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області за вих.№3059-24 від 13.03.2024, станом на 01.01.2022 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастром номером 1211000000:02:081:0002 площею 0,4113 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі з урахування коефіцієнту індексації за 2021 рік Кі = 1,1 складає 26430014,61 грн (а.с. 40 зворот).
Рішенням КМР №4799 від 30.06.2020 року встановлено ставки плати за землю та пільги із земельного податку на території м. Кривого Рогу у 2021 році (а.с.41-52).
Рішенням КМР №506 від 26.05.2021 року встановлено ставки плати за землю та пільги із земельного податку на території м. Кривого Рогу (а.с.53-65).
Рішенням КМР №1140 від 26.01.2022 внесено зміни до рішення міської ради від 26.05.2021 №506 «Про встановлення ставок плати за землю та пільг із земельного податку на території м. Кривого Рогу (а.с.66).
Рішенням КМР №1498 від 28.10.2022 року внесено зміни до рішення міської ради від 27.06.2018 №2815 «Про створення департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради на базі управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради (а.с.68 зворот-72).
Рішенням КМР №2408 від 08.12.2023 надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у користування (а.с.85).
Виконавчим комітетом КМР за вих.№17/18/3303 від 03.05.2024, надано відповідь ОСОБА_6 , згідно якої ОСОБА_1 припинив реєстрацію як суб`єкт підприємницької діяльності. Декларування та сплата податкових зобов`язань з орендної плати за землю за попереднім договором можливі тільки за умови реєстрації землекористувача у якості суб`єкта підприємницької діяльності. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці (а.с.110-111).
Згідно відповіді ГУ ДПС у Дніпропетровській області, станом на 03.09.2024 року згідно даних інформаційно-комунікаційних систем органів ДПС, у платника податків ОСОБА_1 відсутня заборгованість з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи (а.с.112).
Згідно відповіді Виконавчого комітету КМР за вих.№12/18/7345 від 31.10.2024, обстеження земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , протягом 2024 року не проводилися. Документи, що підтверджують надання ОСОБА_4 право користування чужою земельною ділянкою (сервітут) в межах земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002 або в межах новостворених в результаті поділу ділянок, відсутні (а.с.113).
Відповідно до квитанцій №5692-2619-1831-0147 від 02.08.2024 та №5532-2622-8715-1405 від 05.08.2024, ОСОБА_1 на рахунок ГУК у Дн-кій обл/Металург.р-н/18010900, сплачено суми 364200,00 грн та 313027,00 грн за призначенням платежу «орендна плата» (а.с.114,115).
Згідно з Інформацією Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002, загальною площею 0,4113 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у комунальній власності Криворізької міської ради. Датою державної реєстрації земельної ділянки є 04.01.2006 (а.с.125).
Відповідно до відомостей Національної кадастрової системи 03.07.2024 відбувся поділ земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002, площею 0,4113 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого утворились дві земельні ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0013, площею 0,0932 га, та з кадастровим номером 1211000000:02:081:0012 площею 0, 3181 га (а.с.126,127).
Рішенням Дзержинського районного суду від 26.11.2024 року у справі №210/1740/24, позовну заяву керівника Криворізької південної окружної прокуратури Бурчика Юрія Віталійовича в інтересах держави, в особі Криворізької міської ради, до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь Криворізької міської ради, місце знаходження: м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, буд. 1, код ЄДРПОУ 33874388, безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки площею 0,0932 га, яка утворилась за результатом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002 за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 170380,12 грн.(сто сімдесят тисяч триста вісімдесят гривень дванадцять копійок). Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (реквізити отримувача: 49044, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, р/р ІМ228201720343160001000000291 в ДКСУ в м. Київ, код за СДРПОУ 02909938, код класифікації видатків бюджету -2800) 50 відсотків судових витрат понесених у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 4511,42 грн. (чотири тисячі п`ятсот одинадцять гривень сорок дві копійки) (а.с.129-132).
Згідно відповіді Виконавчого комітету КМР за вих.№12/18/1674 від 14.03.2025, технічна документація щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002 площею 0,4113 га за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок якого утворено в Національній Кадастровій системі дві земельні ділянки: з кадастровим номером 1211000000:02:081:0013 площею 0,0932 га на ОСОБА_4 та з кадастровим номером 1211000000:02:081:0012 площею 0,3181 га на ОСОБА_1 відсутня. Рішенням КМР від 08.12.2023 №2408 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у користування» було надано дозвіл ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0932 га (що формується за рахунок поділу земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002) для розміщення існуючих боксів на АДРЕСА_1 (а.с.167). Відомості щодо надання ОСОБА_1 до Криворізької міської ради пакету документів для проведення поділу земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002 площею 0,4113 га за адресою: АДРЕСА_1 відсутні (а.с.165-166).
На виконання ухвали суду від 05.03.2025, Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області надано Витяг №НВ-1201219272025 від 25.04.2025 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:02:081:0013 та Витяг №НВ-1201219502025 від 25.04.2025 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:02:081:0012 (а.с.188-198).
Згідно наявної інформації, наданої Відділом № 4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управляння Держгеокадастру у Дніпропетровській області, земельна ділянка з кадастровим номером 1211000000:02:081:0013 (площа: 0,0932 та, цільове призначення: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, адреса: АДРЕСА_1 ) та земельна ділянка з кадастровим номером 1211000000:02:081:0012 (площа: 0.3181 га, цільове призначення: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, адреса: АДРЕСА_1 ) утворилися в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002 (площа: 0,4113 га, цільове призначення: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, адреса: АДРЕСА_1 ).
Державну реєстрацію земельної ділянки з присвоєнням їй кадастрового номера 1211000000:02:081:0013 та земельної ділянки з присвоєнням їй кадастрового номера 1211000000:02:081:0012 здійснено 03.07.2024 Відділом № 4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на підставі «Проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код за КВЦПЗ 03.07), розміщення існуючих боксів, гр. ОСОБА_4 , яка розташована в АДРЕСА_1 , Криворізька міська територіальна громада Дніпропетровської області», розробленого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 у 2024 році на замовлення ОСОБА_4 .
Станом на поточну дату інформація до Державного земельного кадастру з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зареєстровані речові права на земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:02:081:0013 та на земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:02:081:0012 в порядку інформаційної взаємодії за допомогою програмних засобів ведення інформаційних систем не надходила (а.с.199).
Згідно відповіді Виконавчого комітету КМР від 29.04.2025, земельна ділянка площею 0,4113 га на АДРЕСА_1 , з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002 перебувала в орендному користуванні у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі договору оренди земельної ділянки від 04.01.2006 №040610800001 для розміщення адміністративно-побутового корпусу терміном дії до 04.01.2016. Після закінчення терміну дії договору оренди звернень від ОСОБА_1 до КМР з питання оформлення права користування земельною ділянкою не надходило.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на бокси «Б» на АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_3 , 18.10.2019 перейшло до ОСОБА_4 .
Ураховуючи звернення ОСОБА_4 з питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення існуючих боксів на АДРЕСА_1 та додані до заяви графічні матеріали, в яких було розраховано та обґрунтовано можливість формування проектованої земельної ділянки за рахунок поділу не наданої у користування земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002 ухвалено рішення Криворізької міської ради від 08.12.2023 №2408 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у користування». Даними графічними матеріалами не виконувалося обґрунтування та розрахунок необхідної площі проектованої земельної ділянки для розміщення об`єктів нерухомого майна, які належать ОСОБА_1 .
На підставі вищезазначеного рішення міської ради сертифікованим інженером-землевпорядником розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002 під розміщення існуючих боксів за видом використання для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07).
Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.04.2025 №№ НВ-0000844212025, НВ-0000844122025 в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002 утворено земельні ділянки, площами 0,3181 га та 0,0932 га, з кадастровими номерами 1211000000:02:081:0012 та 1211000000:02:081:0013 відповідно, відомості про державну реєстрацію яких внесені до Державного земельного кадастру. Вказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду з відповідною заявою був поданий ОСОБА_4 на затвердження міською радою. 
На теперішній час право користування земельними ділянками з кадастровими номерами 1211000000:02:081:0012 та 1211000000:02:081:0013 у відповідності до вимог чинного законодавства України не оформлено та не зареєстровано (а.с.204).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави, за рахунок власника цієї ділянки, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Конституційним Судом України у Рішенні від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 року надано тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.
За змістом указаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.
Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України).
Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.
За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.
Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 цього Кодексу).
За змістом глави 15 Земельного кодексу України  право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.
Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).
Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).
Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.
Отже, підстави для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок відсутні, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави, за рахунок власника цієї ділянки, зберігає у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 23 травня 2018 року у справі 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), а також у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 922/1008/15 (провадження № 3-1271гс16), від 07 грудня 2016 року у справі № 922/1009/15 (провадження № 3-1348гс16), від 12 квітня 2017 року у справах № 922/207/15 (провадження № 3-1345гс16) і № 922/5468/14 (провадження № 3-1347гс16).
Частиною першою статті 79 ЗК України встановлено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, визначеними щодо неї правами.
Як унормовано статтею 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування Земельної ділянки передбачає визначення і площі, меж та внесення інформації про неї до Державного зомельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. 
Такий правовий висновок також викладений в постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 922/1646/20 та від 04 березня 2021 року у справі № 922/3463/19.
Згідно з Інформацією Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002, загальною площею 0,4113 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у комунальній власності Криворізької міської ради. Датою державної реєстрації земельної ділянки є 04.01.2006 (а.с.125).
Відповідно до відомостей Національної кадастрової системи 03.07.2024 відбувся поділ земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0002, площею 0,4113 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого утворились дві земельні ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:081:0013, площею 0,0932 га, та з кадастровим номером 1211000000:02:081:0012 площею 0, 3181 га (а.с.126,127).
На теперішній час право користування земельними ділянками з кадастровими номерами 1211000000:02:081:0012 та 1211000000:02:081:0013 у відповідності до вимог чинного законодавства України не оформлено та не зареєстровано (а.с.204).
Отже, судом встановлено, що земельна ділянка є сформованною.
На земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна, які перебувають у власності ОСОБА_1 .
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 , у період з 26.03.2021 по 31.12.2023, здійнював фактичне користування земельною ділянкою, без достатньої правової підстави, а тому є таким, що за рахунок власника цієї ділянки, зберігав у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, й зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Згідно зі статтею 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України, у вказаній редакції).
З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".
Оскільки, відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України), а тому колегія судідв не приймає доводи апеляційної скарги щодо сплати за користування земельною ділянкою земельного податку та відсутності заборговансоті за такі платежі.
Суд першої інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок за спірний період встановивши його відповідність вимогами законодавства, дійшов вірного висновку, що сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 26.03.2021 по 31.12.2023 відповідно до заявленого позивачем та дослідженого судом розрахунку, становить 533 167,14 грн. і ця сума підлягає стягненню з відповідача.
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Колегія суддів зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.
З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд першої інстанції дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 15 травня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 вересня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: