Справа №588/2322/23 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Щербаченко М. В.	
Номер провадження 33/816/58/25 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  124 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

03 липня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Авраменко Д. А., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 588/2322/23 за апеляційною скаргою захисника БОРИКИ О. О. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 30.01.2024, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження  в справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку, передбаченого ст. 38 КУпАП,
учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:
представника потерпілого – адвоката Пирогової О. Т.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – адвокат БОРИКА О. О. просить скасувати постанову судді та закрити провадження в справі, оскільки протокол складений з порушенням строку та не відповідає вимогам ст. 254 КУпАП, відсутня об`єктивна сторона правопорушення.
Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 30.01.2024 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі закрите на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.
Згідно постанови судді, ОСОБА_2 17.08.2023 о 07:15 по вул. Богдана Хмельницького поблизу буд. 20 у м. Тростянець, керуючи велосипедом «Україна», під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху та допустив зіткнення із т/з ВАЗ 21013, д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у попутному напрямку, в результаті чого т/з отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 9.3, 9.4, 10.1, 10.4 ПДР.
Апеляційний розгляд справи згідно положень ст. 268, 271, 277-2 і 294 КУпАП призначався на 02.05.2024 ( ОСОБА_2 приймав участь та надав пояснення, але судове засідання було відкладено для витребування додаткової інформації), 17.10.2024 (від захисника Борики О. О. надійшло клопотання про відкладення апеляційного розгляду через погіршення стану здоров`я Колосова М. П.), 16.01.2025 (від захисника Борики О. О. надійшло клопотання про відкладення апеляційного розгляду через перебування його та ОСОБА_2 у лікарні), 04.04.2025 (від захисника Борики О. О. надійшло клопотання про відкладення апеляційного розгляду через перебування ОСОБА_2 у лікарні).
03.07.2025 ОСОБА_2 та його захисник Борика О. О., будучи своєчасно сповіщеними у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання також не з`явились, будь-якого клопотання від ОСОБА_2 про відкладення апеляційного розгляду справи не надходило
Відповідно ч. 4-6 ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р, «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати §1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). «Роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними» (п. 28 рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», заява № 16652/04; рішення від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України») і «запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у процесі є завданням саме державних органів» (п. 24 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», заява № 26976/06). «Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02; рішення від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France), заява № 30979/96).
У іншому своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S. A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання». 
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності ОСОБА_2 та його захисника Борики О. О., оскільки це не суперечить положенням ст. 268, 271 і 294 КУпАП, апеляційним судом було надано достатньо можливостей для ОСОБА_2 і його захисника Борики О. О. реалізувати своє право на доступ до суду, брати участь в апеляційному розгляді справи, чим ОСОБА_2 і скористався в судовому засіданні 02.05.2024, у якому надав вичерпні пояснення по суті справи. 
Разом з тим, у послідуючі судові засідання (17.10.2024, 16.01.2025, 04.04.2025, 03.07.2025) ОСОБА_2 та його захисник Борика О. О. не з`явились та доказів поважності причин неявки не надали, а відтак такі дії неодмінно перешкоджають справедливому розгляду справи у розумні строки і спрямовані на свідоме затягування судового процесу, що є проявом зловживання процесуальним правом, незважаючи на відсутність у КУпАП загального положення (визначення) про заборону зловживання процесуальними правами, так як така заборона є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права.
Вислухавши представника потерпілого Пирогову О. Т., яка заперечила проти апеляційної скарги та просила залишити постанову судді без змін, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновки судді суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідають матеріалам справи, ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції доказах і є вмотивованими.
На підтвердження викладених в протоколі фактичних обставин правопорушення суддя суду першої інстанції у своїй постанові послалася на належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_2 поза розумним сумнівом.
Так, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 283636 від 01.11.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що водій ОСОБА_2 17.08.2023 о 07:15 по вул. Б. Хмельницького поблизу буд. 20 у м. Тростянець, керуючи велосипедом «Україна», під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21013, д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у попутному напрямку, в результаті чого т/з отримали механічні пошкодження, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема: 
- копією схеми до протоколу огляду місця ДТП від 17.08.2023, якою зафіксовано дані щодо місця пригоди по вул. Богдана Хмельницького поблизу буд. 20 у м. Тростянець, параметри дорожнього покриття, положення транспортних засобів тощо;
- показаннями потерпілого ОСОБА_3 , який пояснив, що разом з пасажиром ОСОБА_4 17.08.2023 близько 07 год. рухався з с. Кам`янка на автомобілі ВАЗ 21013. Проїжджаючи по вул. Б. Хмельницького у м. Тростянець в бік вул. Благовіщенська, рухаючись зі швидкістю 40-45 км/год, коли побачив попереду на відстані 100-150 м у попутному напрямку велосипедиста. Він увімкнув покажчик повороту ліворуч, переконався у дзеркало, що перешкод для обгону немає та почав виїзд на зустрічну смугу. У момент, коли він передньою частиною автомобіля порівнявся із задньою частиною велосипеда, то ОСОБА_2 неочікуване, без подачі знаку про намір зміни напрямку руху, почав зміщуватись ліворуч в межі зустрічної смуги руху. Він застосував екстрене гальмування і подав звуковий сигнал, повернув ліворуч, але уникнути зіткнення не вдалось. Велосипедист в`їхав у керований ним автомобіль (у праву його частину та задні праві пасажирські двері, праве крило), у результаті чого утворилась подряпина, а в ділянці повторювача повороту праворуч вм`ятина;
- показаннями свідка ОСОБА_4 , яка повідомила аналогічні обставини ДТП;
- висновком судової авто-технічної експертизи № СЕ-19/119-23/12777-ІТ від 09.10.2023, згідно якого в даній дорожній ситуації велосипедист повинен був діяти відповідно вимог п. 9.3, 9.4, 10.1, 10.4 ПДР. Технічна можливість уникнути зіткнення з боку велосипедиста визначалась виконанням ним вимог п. 10.1, 10.4 ПДР. Якщо б велосипедист перед зміною напрямку руху переконався, що цей маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та своєчасно надав перевагу в русі автомобілю, який здійснював рух по смузі, на яку мав намір виїжджати велосипедист, то самого наїзду не було б, тому в діях велосипедиста вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1, 10.4 ПДР, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням пригоди;
- висновком судової експертизи технічного стану т/з № СЕ-19/119-23/11587-ІТ від 11.09.2023, у дослідницькій частині якого указано, що зовнішнім оглядом автомобіля установлено механічні пошкодження: передня верхня частина правого переднього крила має деформацію у виді вм`ятини металу овальної форми, яка утворена від прикладання надмірного ударного навантаження разом з динамічними слідами у виді потертості верхнього шару та нашарування речовини чорного кольору, що має вид хвилеподібної смуги, зовнішня плечова зона та зовнішній бік шини правого переднього колеса мають динамічні сліди у вигляді потертості верхнього шару, що схожий на відбиток педалі велосипеда, задня верхня та центральна частини правої передньої двері, передня нижня частина правої задньої двері мають динамічні сліди у виді потертості.
Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП). 
Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП, настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, крім іншого, т/з. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі поліцейського та постанові судді суду першої інстанції мається посилання на порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 9.3, 9.4, 10.1, 10.4 ПДР, згідно яких  у разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору; подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений поза межами строку, передбаченого ч. 2 ст. 254 КУпАП, на увагу апеляційного суду не заслуговують, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки згідно вказаної норми закону протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Необхідно зауважити, що складання протоколу пов`язане саме з моментом виявлення особи, яка вчинила правопорушення, тобто коли у посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність чи відсутність в діях чи бездіяльності конкретної особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу відносно цієї особи тощо. При цьому КУпАП не вказує на наслідки порушення строку складання протоколу про адміністративне правопорушення.
В цій справі ДТП вчинено 17.08.2023, а ознаки адміністративного правопорушення виявлено у кримінальному провадженні № 12023200540000196 від 17.08.2023, про що слідчим 18.10.2023 було повідомлено керівника ВП № 1 (м. Тростянець), і у послідуючому 01.11.2023 складено протокол за ст. 124 КУпАП відносно потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_2 .
Враховуючи викладене, складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 01.11.2023 не свідчить про порушення закону, оскільки відповідне рішення щодо ініціювання провадження за ст. 124 КУпАП прийнято протягом розумного строку, який цілком відповідає вказаним положенням закону.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, у справі апеляційний суд не вбачає.
Суддя суду першої інстанції обґрунтовано не взяла до уваги доводи сторони захисту про те, що потерпілий ОСОБА_3 не є власником автомобіля ВАЗ 21013, д. н. з. НОМЕР_2 і розмір заподіяної шкоди не був визначений у грошовому еквіваленті.
Як встановлено в суді першої інстанції, т/з ВАЗ 21013 д. н. з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 придбав у жовтні 2020 р. у власника без оформлення правочину (договору купівлі-продажу) і реєстрації т/з у територіальному сервісному центрі МВС.
Згідно ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду, а відповідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду (постанова від 14.12.2021 у справі № 147/66/17) факт правомірності володіння особою т/з є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну. Спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до п. 2.2 ПДР, яким передбачено, що власник т/з може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування т/з відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей т/з.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ 21013 д. н. НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з переданого йому власником, тобто правомірно володів цим т/з, тому згідно ст. 269 КУпАП він є потерпілим у справі, так як йому завдано майнової шкоди, що у свою чергу підтверджується як його показаннями, так і висновком судової експертизи технічного стану т/з. При цьому грошова оцінка розміру заподіяної шкоди не підлягає обов`язковому доведенню в справі про адміністративне правопорушення.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім іншого, є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), а тому апеляційний суд вважає, що поліцейським при складанні відносно ОСОБА_2 протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього.
Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення – ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, –

постановив:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 30.01.2024 відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника БОРИКИ О. О. на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов