П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/39240/24	

Категорія:108020000          Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 18.02.2025 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

у складі:
головуючого  – Бітова А.І.
суддів             – Лук`янчук О.В.
                       – Ступакової І.Г.
при секретарі – Сомик Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,
В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" звернулося до суду з позовом до Одеської митниці про:
-          визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500370/2024/000078/1 від 22 листопада 2024 року;
-          визнання протиправною та скасування картки відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2024/000175 від 22 листопада 2024 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що з наданих документів безсумнівно і однозначно можна встановити вартість придбаного товару та відсутні будь-які суперечності та неповнота в наданих документах, які могли б вплинути на вартісні характеристики оцінюваного товару, а відповідач формально послався на ненадання повного переліку витребуваних документів, не зазначивши які саме обґрунтовані сумніви щодо вартості товару залишились не усунутими.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів. Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МК України були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року позов ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів – задоволено.
Визнано противоправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500370/2024/000078/1 від 22 листопада 2024 року.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2024/000175 від 22 листопада 2024 року.
Стягнуто з Одеської митниці на користь ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 37 970,47 грн.
В апеляційній скарзі Одеської митниці ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги:
-          експертний висновок ДП "ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ" від 19 листопада 2024 року №33/1141 містить дані аналізу ринку, інформаційних видань та мережі інтернет, що не може бути взято до уваги митним органом, оскільки відповідно до п.56 Постанови №1440 звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби – інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки. Таким чином, у зазначеному висновку відсутнє документальне підтвердження числових значень;
-          декларантом подано зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 26 липня 2022 року №МКЗ-1728221/07/22, окремі ділянки якого містять сліди неодноразового сканування та повторного друку, що може свідчити, що даний документ може містити ознаки підробки, а наведені в ньому відомості – можуть бути неправдивими. Крім того, сторінки зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів 26 липня 2022 року №МКЗ-1728221/07/22 не підписані сторонами договору, що ставить під сумнів автентичність даного правочину;
-          усі листи Доповнень до зовнішньоекономічного контракту та специфікації, окрім останніх, також не підписані сторонами угоди, у деяких документах відсутні нумерації сторінок, сторінки містять сліди неодноразового сканування та повторного друку;
-          згідно п.7.1 поданої до митного оформлення специфікації від 15 липня 2024 року №145 інвойс на товар виставляється у дату поставки товару, проте, наданий до митного оформлення рахунок-фактура (інвойс) не відповідає даті коносаментів від 13 листопада 2024 року №95349216 не відповідає даті коносаментів від 07 листопада 2024 року №№1, 2, 3, крім того зазначений вище інвойс має печатку та підпис, створені за допомогою комп`ютерного редагування, що може містити ознаки підробки, до того ж інвойс не містить відмітку штампу "ПМК";
-          відповідно п.7 ч.10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати страхування оцінюваних товарів. Проте дана складова не включена декларантом до обчислення митної вартості та інформація щодо страхування вантажу до митного оформлення не надана. Це ставить під сумнів заявлену митну вартість товару;
-          продавець і покупець пов`язані між собою, а саме за наявною інформацію та із мережі інтернет ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" та METINVEST INTERNATIONAL S.A. входять до групи компаній "МЕТІНВЕСТ", з єдиними бенефіціарними власниками, що могло вплинути та ціну товару.
У відзиві ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції є правильним, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Одеської митниці, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
26 липня 2022 року між компанією METINVEST INTERNATIONAL SA. (Продавець) та ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" (покупець) укладено Договір купівлі-продажу №МКЗ-1728221/07/22, відповідно до умов якого продавець зобов`язується доставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію ("товар"). Опис товару, асортимент, якість, технічні вимоги, походження, упаковка, маркування, кількість, ціна, умови оплати, умови поставки та додаткові умови транспортування викладаються в додатках (далі – "додаток") та специфікаціях (далі – "специфікація"), яка є невід`ємною частиною цього договору.
20 листопада 2024 року позивачем з метою здійснення митного оформлення поставленого товару за вказаним Договором купівлі-продажу №МКЗ-1728221/07/22 від 26 липня 2022 року до Одеської митниці була подана митна декларація №24UA500370006218U5.
Митну вартість поставлених товарів визначило за основним методом, за ціною договору щодо товарів які імпортуються (вартість операції).
Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) №24UA500370006218U5 від 20 листопада 2024 року позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД, а саме: 
–          рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №95349216 від 13 листопада 2024 року; 
–          коносамент (Bill of lading) №1 від 07 листопада 2024 року; 
–          коносамент (Bill of lading) №2 від 07 листопада 2024 року; 
–          коносамент (Bill of lading) №3 від 07 листопада 2024 року; 
–          вантажна вiдомiсть (Cargo Manifest) Б/Н від 07 листопада 2024 року; 
–          декларацiя про походження товару (Declaration of origin) №95349216 від 13 листопада 2024 року; 
–          висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №3-3/1141 від 19 листопада 2024 року; 
–          зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №МКЗ-1728221/07/22 від 26 липня 2022 року; 
–          доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (ДОДАТКОВА УГОДА) №1 від 14 вересня 2022 року; 
–          доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (ДОДАТКОВА УГОДА) №2 від 05 жовтня 2022 року; 
–          доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (ДОДАТКОВА УГОДА) №4 від 30 грудня 2022 року; 
–          доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (СПЕЦИФІКАЦІЯ) №145 від 15 липня 2024 року; 
–          договір про надання послуг митного брокера №МКЗ-1766797/11/22 від 29 листопада 2022 року; 
–          інші некласифіковані документи (INSPECTION CERTIFICATE) №HB240705A56 від 05 липня 2024 року; 
–          інші некласифіковані документи (INSPECTION CERTIFICATE) №HB240707769 від 07 липня 2024 року; 
–          інші некласифіковані документи (INSPECTION CERTIFICATE) №HB240703D63 від 03 липня 2024 року; 
–          інші некласифіковані документи (INSPECTION CERTIFICATE) №HB240704H72 від 04 липня 2024 року; 
–          інші некласифіковані документи (INSPECTION CERTIFICATE) №HB240705A57 від 05 липня 2024 року; 
–          інші некласифіковані документи (INSPECTION CERTIFICATE) №HB240705A59 від 05 липня 2024 року; 
–          інші некласифіковані документи (INSPECTION CERTIFICATE) №HB240713D72 від 13 липня 2024 року; 
–          інші некласифіковані документи (INSPECTION CERTIFICATE) №HB240714092 від 15 липня 2024 року; 
–          інші некласифіковані документи (INSPECTION CERTIFICATE) №HB240714P00 від 15 липня 2024 року; 
–          інші некласифіковані документи (АКТ-ПОВІДОМЛЕННЯ) №118 від 15 листопада 2024 року; 
–          інші некласифіковані документи (АКТ-ПОВІДОМЛЕННЯ) №119 від 15 листопада 2024 року; 
–          інші некласифіковані документи (АКТ-ПОВІДОМЛЕННЯ) №120 від 15 листопада 2024 року; 
–          інші некласифіковані документи (ГЕНЕРАЛЬНИЙ АКТ) №68 від 15 листопада 2024 року; 
–          інші некласифіковані документи (ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЛИСТ) Б/Н від 14 листопада 2024 року; 
–          копія митної декларації країни відправлення №E20240001348902013 від 07 серпня 2024 року; 
–          копія митної декларації країни відправлення №E20240001348903511 від 07 серпня 2024 року; 
–          копія митної декларації країни відправлення №E20240001350158307 від 07 серпня 2024 року.
Одеська митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого по зазначеній митій декларації, встановила, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:
1) експертний висновок ДП "ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ" від 19 листопада 2024 року №3-3/1141 містить дані аналізу ринку, інформаційних видань та мережі інтернет, що не може бути взято до уваги митним органом, оскільки відповідно до п.56 Постанови Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) від 10 вересня 2003 року №1440 "Про затвердження Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" (далі – Постанова №1440) звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби – інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки. Таким чином, у зазначеному висновку відсутнє документальне підтвердження числових значень;
2) декларантом подано зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 26 липня 2022 року №МКЗ-1728221/07/22, окремі ділянки якого містять сліди неодноразового сканування та повторного друку, що може свідчити, що даний документ може містити ознаки підробки, а наведені в ньому відомості можуть бути неправдивими. Крім того сторінки зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів 26 липня 2022 року №МКЗ-1728221/07/22 не підписані сторонами договору, що ставить під сумнів автентичність даного правочину;
3) усі листи Доповнень до зовнішньоекономічного контракту та специфікації, окрім останніх, також не підписані сторонами угоди, у деяких документах відсутні нумерації сторінок, сторінки містять сліди неодноразового сканування та повторного друку;
4) згідно п.7.1 поданої до митного оформлення специфікації від 15 липня 2024 року №145 інвойс на товар виставляється у дату поставки товару, проте, наданий до митного оформлення рахунок-фактура (інвойс) від 13 листопада 2024 року №95349216 не відповідає даті коносаментів від 07 листопада 2024 року №№1,2,3, крім того зазначений вище інвойс має печатку та підпис, створені за допомогою комп`ютерного редагування, що може містити ознаки підробки. до того ж інвойс не містить відмітку штампу "ПМК";
5) відповідно п.7 ч.10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати страхування оцінюваних товарів. Проте дана складова не включена декларантом до обчислення митної вартості та інформація щодо страхування вантажу до митного оформлення не надана. Це ставить під сумнів заявлену митну вартість товару;
6) продавець і покупець пов`язані між собою, а саме за наявною інформацію та із мережі інтернет ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" та METINVEST INTERNATIONAL S.A. входять до групи компаній "МЕТІНВЕСТ", з єдиними бенефіціарними власниками, що могло вплинути та ціну товару.
На підставі зазначеного було зобов`язано позивача протягом 10 днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: :1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
21 листопада 2024 року декларант повідомив, що більше документів подаватись не буде. Зазначеним вище листом не спростовано усіх виявлених розбіжностей та не надано усіх запитуваних додаткових документів.
22 листопада 2024 року Одеська митниця за результатами розгляду поданих документів прийнято рішення №UA500370/2024/000078/1 про коригування заявленої позивачем митної вартості товару із застосуванням резервного методу.
Також, Одеська митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2024/000175.
Поставлений товар було випущено у вільний обіг за результатом сплати позивачем різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, відповідно до розділу X Митного кодексу України.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами, наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар. Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару подав до відповідача всі необхідні передбачені ст. 53 МК України документи.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.1 ст. 1, п.24 ч.1 ст. 4, ст.ст. 49, 50, ч.1 ст. 51, ч.2 ст. 52, ч.ч.1, 3 ст. 53, ч.ч.1-3 ст. 55, ст. 57, ч.ч.4, 5 ст. 58, ч.3 ст. 318 МК України.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
В силу вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 1 МК України передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Згідно п.24 ч.1 ст. 4 МК України митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів Україні, укладених у встановленому законом порядку.
Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч.ч.4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною 3 ст. 318 МК України визначено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Згідно ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Частиною 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно ч.2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
При декларуванні товарів позивач визначив їх митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.
Відповідно ч.1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно ч.2 ст. 53 МК України, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч.5, 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно ч.ч.1-3 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Разом з тим, відповідно ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Тобто, згідно норм МК України митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Відповідно ч.3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Також згідно ч.6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Як вбачається з матеріалів справи, поставка товару задекларованого у митній декларації, здійснювалась на підставі Договору купівлі-продажу №МКЗ-1728221/07/22 від 26 липня 2022 року, укладеного між компанією METINVEST INTERNATIONAL SA. (Продавець) та ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" (покупець).
Так, відповідно п.7.1 Специфікації №145 від 15 липня 2024 року, оплата здійснювалася протягом 30 (тридцяти) днів з моменту дати комерційного рахунку. Рахунок-фактура видавалася продавцем англійською мовою (або українською та англійською мовами) на дату поставки товару на підставі кількості у товаросупровідних документах. Допускаються часткові платежі.
Рахунок-фактура (інвойс) №95349216 оформлений 13 листопада 2024 року, в той час як коносаменти складені 07 листопада 2024 року.
Коносамент документ, що видається перевізником вантажовідправнику в посвідчення прийняття вантажу до перевезення морським транспортом з зобов`язанням доставити вантаж у порт призначення і видати його законному власнику коносаменту. Коносамент одна із основних документів, застосовуваних при митному оформленні та митному контролі товарів, переміщуваних морським транспортом. Коносамент засвідчує право власності на відвантажений товар.
Коносамент bill of lading виконує три основні функції: 1. Є офіційною квитанцією судновласника (перевізника), що підтверджує, що товари, які, ймовірно, перебувають у зазначеному вигляді, кількості та стані, відправлені у вказане місце призначення на конкретному судні або, принаймні, отримані під охорону судновласника з метою відправлення. 2. Засвідчує укладення договору морського перевезення, який фактично укладається до підписання коносаменту, та повторює у деталях його зміст. 3. Є товаророзпорядчим документом на товари, що дозволяє покупцю розпорядитися ними шляхом передавального напису та надання коносаменту. Таким чином, коносамент надає право власності на товари.
З огляду на викладене, колегія суддів зауважує, що дата складання коносаменту не є тотожною даті відправлення товару, а лише підтверджує факт прийняття вантажу до перевезення морським транспортом.
Крім того, на коносаментах від 07 листопада 2024 року наявна печатка "Під митним контролем" яка датована 14 листопада 2024 року, що свідчить про те що датою відправлення товару є саме 14 листопада 2024 року.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованим доводи апелянта стосовно того, що дата коносаментів передують даті інвойсу від 13 листопада 2024 року №95349216, оскільки інвойс є розрахунково-платіжним документом, в якому продавцем виставляються суми до сплати покупцю, і дата складання інвойсу може і не співпадати з датою коносаменту.
До того ж, колегія суддів наголошує, що вказана відмінність у датах між інвойсом та коносаментами не є розбіжністю, яка могла вплинути на дійсну митну вартість товару.
При цьому, колегія суддів враховує, що митними органом не зазначено яким чином вказані обставини не дають змоги визначити вартість оплаченого товару.
Колегія суддів також вважає необґрунтованим зауваження митного органу про те, що декларантом подано зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 26 липня 2022 року №МКЗ-1728221/07/22 окремі ділянки якого містять сліди неодноразового сканування та повторного друку, не підписані сторонами договору, усі листи Доповнень до зовнішньоекономічного контракту та специфікації, окрім останніх, також не підписані сторонами угоди, у деяких документах відсутні нумерації сторінок, з огляду на наступне.
Відповідно положень п.19.2 Договору, цей Контракт може бути укладений шляхом обміну сканованими копіями/факсимільними повідомленнями. Факсимільні або електронні копії документів, оформлених за цим Договором, мають юридичну силу до моменту отримання оригіналів цих документів. Факсимільні (або електронні) копії документів мають юридичну силу до дня отримання оригіналів таких документів. Якщо інше не передбачено в Контракті та будь-якій специфікації, оригінали всіх документів повинні бути надані протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати, коли були надані скановані та факсимільні копії.
З огляду на вимоги чинного законодавства, вимоги митного органу щодо нумерації аркушів договору та додатку до нього не базуються на конкретному нормативно-правовому акті, а тому не є обов`язковими.
При цьому, наявність слідів сканування контракту, а також відсутність нумерації його сторінок та підпису іншої сторони договору на кожній сторінці договору, не може свідчити про ознаки підробки вказаного документа.
Відповідно абз.13 ст. 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" від 16 квітня 1991 року №959-XII (далі – Закон №959-XII) зовнішньоекономічний договір (контракт) домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.
Згідно ч.2 ст. 6 Закону №959-XII зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій або в електронній формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом.
Відповідно приписів ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов`язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.
Таким чином, нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку сторін за правочином вчинення дій щодо нумерації сторінок договору, проставляння підписів та печаток на кожній сторінці договору, який містить більше ніж одну сторінку.
Щодо тверджень відповідача про те, що експертний висновок ДП "ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ" від 19 листопада 2024 року №3-3/1141 містить дані аналізу ринку, інформаційних видань та мережі інтернет, що не може бути взято до уваги митним органом, оскільки відповідно п.56 Постанови №1440 звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби – інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки, колегія суддів вказує наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, експертний висновок ДП "ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ" від 19 листопада 2024 року №3-3/1141 складений у відповідності до п.56 Постанови №1440, підтвердженням чому, є зазначення на першій сторінці про всю використану і наявну інформацію під час здійснення розрахунків та числових значень.
Таким чином, аналіз був зроблений на підставі копій наданих документів перелік яких вказаний у самому висновку.
Крім того, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не зазначив яким саме чином вказані обставини вплинули на достовірність визначення декларантом задекларованої митної вартості. Вказані обставини жодним чином не свідчать про наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Колегія суддів також не вважає доцільним посилання митного органу на те, що відповідно п.7 ч.10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати страхування оцінюваних товарів.
Відповідно п.6.3 Специфікації №145 від 15 липня 2024 року транспортні витрати по навантаженню товару на судно, транспортування та страхування до порту несе продавець, а транспортні витрати на розвантаження судна та доставку до місця несе покупець.
Таким чином, витрати по страхуванню товару включаються до ціни товару і входять у обов`язки продавця товару.
Крім того, колегія суддів наголошує, що відповідно п.6.1 Специфікації №145 від 15 липня 2024 року, поставка товару здійснюється на умовах DAP Ізмаїл та/або Одеса, Україна згідно з Інкотермс 2020.
За вказаними умовами Інкотермс 2020, DAP (Delivered At Place – поставка в місце призначення), продавець несе ризики за вантаж до моменту його доставки в місце призначення.
Щодо доводу апелянта про те, що продавець і покупець пов`язані між собою, а саме за наявною інформацію та із мережі інтернет ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" та METINVEST INTERNATIONAL S.A. входять до групи компаній "МЕТІНВЕСТ", з єдиними бенефіціарними власниками, що могло вплинути та ціну товару, колегія суддів зазначає таке.
Згідно п.4 ч.1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
За змістом ч.12 ст. 58 МК України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
Згідно ч.13-15 ст.58 МК України за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині 12 цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. У разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині 12 цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів. Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у ст. 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються пов`язаними для цілей цього Кодексу, якщо вони підпадають хоча б під один із критеріїв, визначених у статті 15 Угоди про застосування ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ч.16-17 ст. 58 МК України).
Пунктом 4 ст. 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, для визначення пов`язаності осіб до якої відсилають положення ч.16 ст. 58 МК України, особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо:
a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного;
b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу;
c) вони є роботодавцем і працівником;
d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них;
e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого;
f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою;
g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу;
h) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї.
В оскаржуваному рішенні митний орган зазначив, що продавець і покупець пов`язані між собою, оскільки за інформацію з мережі інтернет керівник METINVEST INTERNATIONAL S.A. та "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" входять до групи компаній "МЕТІНВЕСТ", з єдиними бенефіціарними власниками.
Тобто відповідач без посилань на підпункт п.4 ст. 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, за інформацією з мережі інтернет зроблено припущення про наявність пов`язаності позивача та його контрагента.
Колегія суддів наголошує, що митним органом під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій не надано доказів пов`язаності між компанією METINVEST INTERNATIONAL S.A. та "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" згідно п.4 ст. 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
Відтак, зауваження митного органу по вказаному питанню колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що жодним чином не впливають на можливість підтвердження задекларованої позивачем митної вартості товару.
З урахуванням зазначеного, митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товару. В поданих при митному оформленні товару документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті та була сплачена за цей товар.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, та не містять суттєвих розбіжностей.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ".
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 11 червня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.