Дата документу 11.06.2025 Справа № 333/7437/24

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 333/7437/24                                         Пр. № 22-ц/807/1006/25	Головуючий у 1-й інстанції: Круглікова А.В.  Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2025 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                         Онищенка Е.А., Полякова О.З. 
за участі секретаря                                        Камалової В.В.                        
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: РАЙОННА АДМІНІСТРАЦІЯ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ПО КОМУНАРСЬКОМУ РАЙОНУ, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом (т.с.1 а.с.1-3), в якому просив суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з відповідача на його користь витрати з оплати судового збору та правничої (правової) допомоги в розмірі 40000,00 грн.
В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю суду першої інстанції Круглікову А.В. (т.с. 1 а.с.26). Ухвалою суду першої інстанції від 04 вересня 2024 року відкрито провадження у цій справі з повідомленням (викликом) сторін (т.с. 1 а.с.29).
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2025 року (т.с. 1 а.с.93) вищезазначену позовну заяву позивача у цій справі залишено без розгляду. 
Вказана ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили. 
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2025 року (т.с. 1 а.с.132-133) у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Стариченка М.П. про відшкодування судових витрат 27000,00 грн. (т.с. 1 а.с. 94-97) у цій справі відмовлено. 
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції від 26 березня 2025 року у цій справі, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с.139-147) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи у розмірі 27000,00 грн. 
В автоматизованому порядку 14.04.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Полякова О.З. (т.с. 1 а.с.165). Ухвалою апеляційного суду від 14.04.2025 року (т.с. 1 а.с.166) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 23.04.2025 року (т.с. 1 а.с.169). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 24.04.2025 року (т.с. 1 а.с.172).
Позивач ОСОБА_3 не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
Апеляційний суд в порядку ст. ст. 12 ч.5, 81 ч. 7 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача,  отримав із Єдиного державного реєстру судових рішень витяги ухвали судів з повним доступом - із зазначенням ПІБ сторін (т.с. 1 а.с. 190-209), на які посилалась сторона відповідача – апелянта у цій справі в обґрунтування своєї заяви у суді першої інстанції (відзив на позовну заяву із зазначенням 12 номерів справ та дат ухвал  про залишення без розгляду позову позивача у різних судах першої інстанції за участю того самого відповідача - ОСОБА_1 за позовами позивача ОСОБА_3 та батька останнього про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, про усунення перешкод у вихованні дитини та спілкуванні з нею тощо – т.с. 1 а.с. 47-52) та в апеляційній скарзі в апеляційному суді (додаток до апеляційної скарги № 2-3 – т.с. 1 а.с. 153-160, які отримані без повного доступу та не містять ПІБ сторін).
У травні 2025 року від представника апелянта – відповідача ОСОБА_1 – адвоката Стариченка М.П. апеляційному суду надійшла заява про розгляд справи 21.05.2025 року за відсутністю сторони апелянта (т.с. 1 а.с. 185-186).
Тому, апеляційний суд листом від 20.05.2025 року роз`яснив учасникам цієї справи таке (т.с. 1 а.с. 210):
«… в силу вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: …3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом…
Так, за змістом ст. 142 ч. 5 ЦПК України у разі …залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтований дій позивача.
Сторона апелянта – відповідача у своїй вищезазначеній апеляційній скарзі наполягає на тому, що має місце залишення позову позивача у цій справі саме внаслідок необґрунтованості дій позивача  ОСОБА_3 з посиланням на зловживання останнім правом на подачу численнях позовів до відповідача, у тому числі саме про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як й у цій справі, додаючи до своєї апеляційної скарги у тому числі витяги відповідних ухвал із ЄДРСР із зазначенням ЄУН (т.с. 1 а.с. 153-160), проте без повного доступу, які не містять ПІБ сторін.
Тому, апеляційним судом в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України було отримано витяги вищезазначених ухвал із ЄДРСР з повним доступом та зазначенням ПІБ сторін (т.с. 1 а.с. 190-209), серед яких лише 3 (три) ухвали дійсно стосуються того самого позивача ОСОБА_3 до того самого відповідача ОСОБА_1 з аналогічним предметом позову - позбавлення батьківських прав, а саме у справах: ЄУН 333/4908/19, ЄУН 333/1188/21 та ЄУН 333/2643/22.
Однак, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача … з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав…
Разом із цим, із змісту цих 3 (трьох) ухвал у справах: ЄУН 333/4908/19, ЄУН 333/1188/21 та ЄУН 333/2643/22 апеляційним судом не представляється можливим встановити конкретний зміст позовних вимог, а саме, чи співпадають у цих 3-х справах предмет (у тому числі період часу) та правові підстави, з яких ОСОБА_3 , як позивач, просив позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , як відповідача. 
При вищевикладених обставинах, апеляційний суд в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: … , вважає за необхідне роз`яснити стороні апелянта – відповідача її право надати (не надати) апеляційному суду у строк до судового засідання, призначеного у цій справі на 21.05.2025 року о 10.00 годині, копії позовних заяв ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав із цих вищезазначених 3-х справ: ЄУН 333/4908/19, ЄУН 333/1188/21 та ЄУН 333/2643/22 на підтвердження (спростування) тотожності (аналогічності) предмету та підстав позовів у всіх вищезазначених 3-х справах про позбавлення батьківських прав із предметом та підставами позову у цій справі, а також наслідки ненадання останніх, а саме: апеляційний суд буде переглядати законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача на підставі наявних у цій справі матеріалів та доказів…».
Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 21 травня 2025 року, не відбувся та був відкладений через першу неявку всіх учасників цієї справи (т.с. 1 а.с. 212), враховуючи надання апеляційним судом в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України стороні апелянта права скористатись вищезазначеним роз`яснень апеляційного суду в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України.
У день судового засідання, однак вже після останнього апеляційному суду стороною апелянта були надані копії позовів в інших справах в порядку користування останнім роз`ясненим апеляційним судом в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України правом (т.с. 1 а.с. 213-243). 
В автоматизованому порядку 11.06.2025 року суддею Онищенко Е.А. у цій справі замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 2 а.с.7-8).
У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату час та місце розгляду цієї справи, у тому числі сторони через своїх представників, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України (т.с. 1 а.с. 249-251), всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представника позивача ОСОБА_3 – адвоката Железняк А.В. (т.с. 2 а.с. 14), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
Навпаки, від представника апелянта – відповідача ОСОБА_1  – адвоката Стариченка М.П. апеляційному суду 11.06.2025 року надійшла заява про розгляд справи відсутністю сторони відповідача - апелянта (т.с. 1 а.с. 185-186).
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. 
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371- 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву сторони апелянта – відповідача задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились, за присутності представника позивача ОСОБА_3 – адвоката Железняк А.В. (т.с. 2 а.с. 14).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді – доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 – адвоката Железняк А.В., перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції перевіривши в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1  в особі представника Стариченка М.П. у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення. 
В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Згідно із ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови. 
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу. 
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у відшкодуванні судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції  у цій справі у повному обсязі,  керувався ст.ст. 133, 137, 141 - 142, 258, 259-261 ЦПК України та виходив із такого.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України, здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19. 
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04).
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (Рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00).
В якості доказів понесених витрат в сумі 27000,00 грн. відповідачем до матеріалів справи додано наступні докази: ордер на надання правничої допомоги, договір про надання правничої допомоги від 29.10.2024, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Стариченко М.П., додаткова угода від 29.10.2024 № 1 до договору про надання правничої допомоги від 29.10.2024, акт виконаних робіт від 01.11.2024 на загальну суму 25000,00 грн., квитанція до прибуткового касового ордеру від 01.11.2024 № 139 про сплату 25000,00 грн., акт виконаних робіт від 18.02.2025 на загальну суму 2000,00 грн., квитанція до прибуткового касового ордеру від 18.02.2025 № 400 про сплату 2000,00 грн.
Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Обґрунтовуючи подану заяву про відшкодування понесених судових витрат у справі № 333/7437/24 представник відповідача посилається на необґрунтовані дії позивача та зловживання своїми процесуальними правами.
Разом з тим, як встановив суд першої інстанції, жодних доказів на підтвердження необґрунтованих дій позивача та зловживання останнім своїми процесуальними правами матеріали цієї справи не містять.
Згідно з ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Частиною 4 вказаної вище статті визначено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
З огляду на викладене, матеріали справи свідчать, що за наслідками розгляду справи № 333/7437/24 судом першої інстанції не вживались заходи, визначенні ЦПК України, внаслідок зловживання позивачем своїми процесуальними правами. 
Крім того, суд першої інстанції залишив позов ОСОБА_3 у справі № 333/7437/24 без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки. Жодної ухвали на підставі ч. 3 ст. 44 ЦПК України в ході розгляду цієї справи судом не постановлялось. 
Посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву на численні позови позивача до суду з різних підстав судом не приймаються до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження викладеного представником відповідача до матеріалів справи не надано.
За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах цієї справи належних та допустимих доказів на підтвердження необґрунтованих дій позивача та зловживання останнім своїми процесуальними правами, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача, адвоката Стариченко М.П. про відшкодування судових витрат у справі № 333/7437/24 в сумі 27000,00 грн.
Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі повністю погодитись не можна з таких підстав.
Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2025 року (т.с. 1 а.с.93) вищезазначену чергову позовну заяву від 21.08.2024 року до ОСОБА_1 позивача  ОСОБА_3 про позбавлення матері батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.с. 1 а.с. 1-3),  у цій черговій справі ЄУН 333/7437/24 за наявності у позивача, при цьому, також 2-х представників – адвокатів Богославського В.А. (ордер – т.с. 1 а.с. 23) та Железняк А.В. (ордер – т.с. 1 а.с. 116) залишено без розгляду на підставі ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України (належним чином повідомлені позивач та його 2 (два) представники повторно не з`явилися в судові засідання у цій справі 14.11.2024 року (протокол судового засідання від 14.11.2024 року т.с. 1 а.с. 74) та 18.02.2025 року (протокол судового засідання від 18.02.2025 року – т.с. 1 а.с. 91), не повідомили про причини своєї неявки та не подали заяви про розгляд цієї справи за відсутності сторони позивача), 21.01.2025 року розгляд справи не відбувся у зв`язку із перебуванням судді в кримінальній справі (довідка т.с. 1 а.с. 82).
Хоча, в силу вимог ст. 44 ч. 1 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними права не допускається. 
У цій справі суд першої інстанції дійсно не визнавав будь-які дії сторони позивача зловживанням правом, передбаченим ст. 44 ЦПК України, та не застосовував до сторони позивача заходів, передбачених цим Кодексом (глава 9 Заходи процесуального примусу ст. 143-148 у вигляді попередження і видалення із залу, тимчасового вилучення доказів для дослідження судом, приводу свідків, штрафу). 
Проте, позивач ОСОБА_3 із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції від 18.02.2025 року про залишення його позову без розгляду погодився, останню в апеляційному порядку не оскаржував, остання є чинною на час перегляду цієї справи апеляційним судом (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною позивача апеляційному суду не надані). 
Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2024 зазначив, що поняття "необґрунтованість дій позивача" не є тотожнім таким поняттям як "зловживання правом", "неправомірність дій" або ж "встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача" (така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 01.12.2022 у справі 922/2017/17). Виходив з того, що “необґрунтовані дії позивача” не є тотожними поняттю “необґрунтований позов”, адже законодавець свідомо визначив саме підставу як дію позивача і яка / які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору – позов (ч.5 ст.142 ЦПК України).
Тому, останнє не виключало права та обов`язку суду першої інстанції вирішити питання у цій справі про розподіл між сторонами судових витрат в порядку ст. 257 ч. 3 ЦПК України оскаржуваною ухвалою від 26.03.2025 року, яке суд першої інстанції ухвалою від 18.02.2025 року не вирішував, хоча мав вирішувати незалежно від наявності (відсутності) заяви сторони відповідача у цій справі про вирішення останнього – т.с. 1 а.с. 94-100), та зокрема про компенсацію витрат відповідача за рахунок позивача саме на підставі ст. 142 ч. 5 ЦПК України: «…У разі…залишення позову без розгляду (тобто без зазначення конкретних підстав для залишення останнього, передбачених ст. 257 ч. 1 ЦПК України) відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача…», так як відповідач через свого представника ще у своєму відзиві на позов позивача у цій справі (п.2) заявила про стягнення з позивача на її користь витрат на професійну правничу допомогу 25000,00 грн. та надала відповідні вищезазначені письмові докази на підтвердження понесення останніх (т.с. 1 а.с. 52). 
Проте, суд першої інстанції не звернув належної уваги на доводи сторони відповідача саме у суді першої інстанції (зміст відзиву сторони позивача на позов позивача у цій справі – т.с. 1 а.с. 49-50) про наявність необґрунтованості дій позивача у цій справі, яка полягає саме у тому, що:
- позивач ОСОБА_3 , зловживаючи правом на позов про позбавлення відповідача ОСОБА_1 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 , 2017 р.н., подає такий позов до суду, а потім необґрунтовано «залишає його без розгляду» за своєю заявою чи вчиняє необґрунтовані дії, наслідком яких є залишення судом його позову без розгляду, зокрема: не усуває недоліків свого позову; не з`являється до суду без поважних причин, не подає суду особисто чи через представників заяви про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представників), так позов у цій справі саме про позбавлення батьківських праві відповідача відносно її доньки ОСОБА_5 , 2017 р.н., починаючи з того часу та з тих саме підстав – ст. 164 СК України (ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини) того самого позивача ОСОБА_3 з 2019 року по 2024 рік до того самого відповідача ОСОБА_1 з тим самим предметом позову – про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 , 2017 р.н., є вже 4 (четвертим), якій залишається судом без розгляду (у цій справі ЄУН 333/7437/24 це ухвала суду першої інстанції від 18.02.2025 року про залишення позову позивача у цій справі без розгляду через повторну неявку сторони позивача – т.с. 1 а.с. 93, позов – т.с. 1 а.с. 1-3); 
- інші 3 (три) позови позивача в інших 3-х справах також були залишені без розгляду судами першої інстанції за заявою позивача  ОСОБА_3 (ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2021 року у справі ЄУН 333/1188/21 – витяг з ЄДРСР з повним доступом з ПІБ сторін - т.с. 1 а.с. 191, копія позову – т.с. 1 а.с. 222-226) або з вини позивача ОСОБА_3 (останній не усунув недоліки позову – ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2019 року у справі ЄУН 333Є4908/19 – витяг т.с. 1 а.с. 190, копія позову – т.с. 1 а.с. 218-221), повторно не з`явився у судові засідання без поважних причин – ухвала Комунарського районного суду від 01 серпня 2023 року у справі ЄУН 333/2643/22 – витяг з ЄДРСР – т.с. 1 а.с. 194, копія позову т.с. 1 а.с. 213-217).
В матеріалах цієї справи відсутні належні, допустимі докази того, що позивач ОСОБА_3 оскаржував вищезазначені ухвали судів першої інстанції про залишення без розгляду в апеляційному порядку та останні були скасовані тощо та, відповідно, що він взагалі був заінтересований у розгляді вищезазначених справ за його аналогічними позовами до відповідача в інших справах та, відповідно, у вирішенні вищезазначеного спору сторін з приводу позбавлення матері батьківських прав відносно доньки саме по суті.
Решта ухвал та позовів позивача до відповідача в інших справах, на які посилалась сторона позивача - апелянт у цій справі в обґрунтування своєї заяви на підтвердження саме необґрунтованості дій позивача у цій справі у суді першої інстанції (відзив відповідача на позов позивача у цій справі - т.с. 1 а.с. 49 зворот – 50) та в апеляційному суді (апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції у цій справі – т.с. 1 а.с. 142-143) не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки в цих інших справах та судових рішеннях (у тому числі у формі ухвал суду про залишення позову позивача без розгляду) є: 
- або іншим предмет спору (стягнення аліментів – ухвала Шевченківського районного суду від 08 лютого 2021 року у справі ЄУН 336/919/21 – т.с. 1 а.с. 192, ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2021 року у справі ЄУН 333/154/21 – т.с. 1 а.с. 193, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні, визначенні способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною – не ухвала, а взагалі рішення Комунарського районного суду від 20 грудня 2019 року про часткове задоволення позову позивача у справі ЄУН 333/3678/19 – т.с. 1 а.с. 196-200, ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2021 року у справі ЄУН № 333/7302/20 – т.с. 1 а.с. 7), відшкодування моральної шкоди – ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 серпня 2024 року у справі ЄУН 333/6710/24 – т.с. 1 а.с. 202-203, 
- або взагалі інший позивач –  ОСОБА_6  (ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2019 року у справі ЄУН 333/5868/19 – т.с. 1 а.с. 204, ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2021 року у справі ЄУН 333/7525/20 – т.с. 1 а.с. 205; ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2023 року у справі ЄУН 333/2646/22 – т.с. 1 а.с. 206-207, ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2025 року у справі ЄУН № 333/6436/24 – витяг т.с. 1 а.с. 208-209).
ЦПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката, а також не встановлено форму такого документу. Адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (довідку тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
Тому, надані стороною відповідача у цій справі суду першої інстанції вищезазначені документи на підтвердження у тому числі понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції: ордер на надання правничої допомоги (т.с. 1 а.с. 72), договір про надання правничої допомоги від 29.10.2024, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Стариченко М.П. (т.с. 1 а.с. 64), додаткова угода від 29.10.2024 № 1 до договору про надання правничої допомоги від 29.10.2024 (т.с. 1 а.с. 65), акт виконаних робіт від 01.11.2024 (надання консультацій, підготовку відзиву на позовну заяву, клопотання про залучення третьої особи) на загальну суму 25000,00 грн. (т.с. 1 а.с. 66), квитанція до прибуткового касового ордеру від 01.11.2024 № 139 про сплату 25000,00 грн. (т.с. 1 а.с. 67), акт виконаних робіт від 18.02.2025 (представництво в судовому засіданні 18.02.2025 року у цій справі) на загальну суму 2000,00 грн. ((т.с. 1 а.с. 98), журнал судового засіданні від 18.02.2025 року т.с. 1 а.с. 91), квитанція до прибуткового касового ордеру від 18.02.2025 № 400 про сплату 2000,00 грн.(т.с. 1 а.с. 98 зворот), та зокрема акти виконаних робіт адвокатом Стариченко М.П. на загальні суми 25000,00 грн. та 2000,00 грн., підписані без зауважень відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Стариченко М.П., і квитанції на суму оплати послуг адвоката Стариченка М.П. відповідачем ОСОБА_1 на суми 25000,00 грн. та 2000,00 грн. є належними письмовими доказами понесення останніх відповідачем у цій справі, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.04.2020 року у справі №727/4597/19, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.
Проте, з урахуванням вимог ст. ст. 137 ЦПК України, враховуючи: - складність цієї справи, яка не може вважатись в силу вимог ЦПК України малозначною, - видом виконаних адвокатом відповідача робіт у цій справі у суді першої інстанції та витраченим на них адвокатом часу (відзив відповідача на позов позивача, складений, підписаний та поданий адвокатом Стариченко М.П. в інтересах відповідача ОСОБА_1 у цій справі на 6– ти аркушах із додатками на 15-ти аркушах (т.с. 1 а.с. 47-67), - складання, підписання та подання клопотання адвокатом Стариченко М.П. в інтересах відповідача ОСОБА_1 у цій справі про залучення третьої особи – ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.с. 1 а.с. 68-79), яке не було задоволено, належні, допустимі докази у цій справі відсутні; - складання, підписання та подання клопотання представника відповідача про участь в режимі відеоконференції у суді першої інстанції у цій справі (т.с. 1 а.с. 88-89), - участь представника відповідача – адвоката Стариченка М.П. у судовому засіданні 18.02.2025 року з 12.22 години до 12.39 години (журнал та диск судового засідання - т.с. 1 а.с. 91-92) - складання, підписання та подання заяви про розподіл судових витрат адвокатом Стариченко М.П. в інтересах відповідача ОСОБА_1 у цій справі суду першої інстанції через «Електронний суд» (т.с. 1 а.с. 94-100), яка сама по собі є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (правовий висновок, викладений у постанові ВС від 02.02.2024 року у справі ЄУН № 910/9714/22 – ст. 263 ч. 4 ЦПК України); - складання підписання та подання заяви про розгляд справи судом першої інстанції за відсутності сторони відповідача (т.с. 1 а,с. 107), приймаючи до уваги заперечення сторони позивача у суді першої інстанції проти стягнення цих витрат відповідача (т.с. 1 а.с. 118-129), яка у тому числі не спростувала необґрунтованість дій сторони позивача у цій справі в частині неявки позивача та його 2-х представників до суду першої інстанції у вищезазначені судові засідання і неподання заяви про розгляд цієї справи судом першої інстанції за відсутності сторони позивача; з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції про залишення позову позивача у цій справі без розгляду на підставі ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України погодилась, в апеляційному порядку останню не оскаржувала, остання є чинною (належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні та стороною позивача апеляційному суду не надані), а тому апеляційний суд має виходити і виходить у цій справі із презумпції правомірності останньої та на підставі ст. ст. 133, 137, 142 ч. 5 ЦПК України вважає обґрунтованим, співмірним, розумним та справедливим при вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи стягнення з позивача ОСОБА_3 понесені документально підтверджені витрати відповідача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу адвоката Стариченка М.П. у суді першої інстанції у цій справі частково лише у розмірі 6000,00 грн.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони відповідача лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості. 
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити частково, ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2025 року у цій справі скасувати; ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови; заяву ОСОБА_1 в особі представника Стариченка М.П. про відшкодування судових витрат у цій справі задовольнити частково; стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.; в іншій частині відмовити.
Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника  ОСОБА_2  задовольнити частково.
Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2025 року у цій справі скасувати.
Ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови.
Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат у цій справі задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
В іншій частині відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова апеляційним судом складена 23.06.2025 року, оскільки у період з 21.06.2025 року по 22.06.2025 року включно мали місце вихідні дні.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Онищенко Е.А.	Поляков О.З.