УХВАЛА
30 червня 2025 року
м. Київ
 
справа № 178/1589/24
провадження № 61-7326ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 травня 2025 року у справі за позовом Затишнянської сільської ради до ОСОБА_1 , Камянської районної державної адміністрації про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.   До Криничанського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження, у якому просить задовольнити клопотання у повному обсязі, обґрунтовуючи вимоги тим, що позов пред`явлений Затишнянською сільською радою поданий не за правилами підсудності, оскільки відповідач ОСОБА_1 19 червня 2024 року, разом із членами сім`ї, створив та зареєстрував Сімейне фермерське господарство «Козачок» і зареєстрований у реєстрі як фізична особа-підприємець.
 
2.   Ухвалою від 10 квітня 2025 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі.
 
3.   Ухвалою від 12 травня 2025 року Дніпровський апеляційний суд повернув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження.
 
4.   У червні 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 травня 2025 року, у якій посилається, що судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права та порушення Конституційних прав скаржника.
 
5.   Просить скасувати ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 травня 2025 року та закрити провадження у справі № 178/1589/24.
 
6.   Згідно з положеннями частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
7.   Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.
 
8.   Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
9.   Згідно зі статтею 25 ЦПК України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.
 
10.   Згідно з частиною другою статті 352 Цивільного процесуального кодексу України, ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.
 
11.   Частиною першої статті 353 ЦПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, однак ухвала суду про залишення без задоволення заяви про залишення позову без розгляду до цього переліку не входить.
 
12.   Окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції, зазначені в частині 1 статті 353 ЦПК України відповідно до буквального змісту кожного із пунктів.
 
13.   Частиною другою статті 353 ЦПК України встановлено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
 
14.   Також частиною першою статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:
 
1)  рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;
2)  ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;
3)  ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
 
15.   Системне тлумачення статей 353, 389 ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.
 
16.   Отже, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про закриття провадження у справі не віднесена ні до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку (частина перша статті 353 ЦПК України), ні до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку відповідно (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).
 
17.   Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
 
18.   Також підпунктом 15.11 Розділу XIII. Перехідні положення ЦПК України передбачено, що у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню;
 
19.   Відтак не підлягає оскарженню в касаційному порядку і ухвала про повернення апеляційної скарги, поданої на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
 
20.   У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15 лютого 2000 року зазначено, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).
 
21.   ЄСПЛ також зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).
 
22.   Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.
 
23.   Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
24.   Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
25.   Крім цього, Верховний Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті провадження) виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України, тому не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389-392 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
1.   Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 травня 2025 року у справі за позовом Затишнянської сільської ради до ОСОБА_1 , Камянської районної державної адміністрації про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку.
 
2.   Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                     В. В. Пророк

                                                                                              І. В. Литвиненко

                                                                                              Є. В. Петров