Справа №442/8416/24                                 Головуючий у 1 інстанції:Коваль Р.Г. 
Провадження №22-ц/811/430/25                 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в складі судді Коваля Р.Г. від 09 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а :

 рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_4 , який представляє інтереси ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, - задоволено частково.
Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який укладений у Дрогобицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 284.
Рішення суду, після набрання ним чинності, направити до відповідного відділу реєстрації актів цивільного стану для реєстрації факту розірвання шлюбу.
Вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 15000 грн. на дитину щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду з 09.10.2024 і до досягнення дитиною повноліття.
Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
В решті позовних вимог – відмовлено.
Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі просить змінити рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 січня 2025 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 15000 грн. на дитину щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини від усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з моменту пред`явлення позову і до моменту досягнення дитиною повноліття.
Зазначає, що дане рішення в частині стягнення аліментів у твердій грошовій формі незаконне, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та обґрунтоване недопустимими доказами. Позивачка до матеріалів справи додала квитанції, які не можуть бути допустимими, оскільки такі квитанції не були перекладені на мову судочинства, яка діє в Україні – тобто на українську мову. Відповідач надсилав кошти на утримання дитини і позивачка отримувала ці кошти в Україні, згідно квитанцій на польській мові. Додатково зазначає, що станом на 01.02.2025 року згідно витягу з реєстру та інформації про підприємницьку діяльність у Республіці Польща відповідачем було припинено свою підприємницьку діяльність. Відповідач працевлаштований, і на сьогоднішній день його офіційний дохід складає 2470,77 злотих, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ становить 24 770,70 грн., що підтверджується розрахунком-оплатою праці. Відповідач не заперечує проти сплати аліментів на утримання дітей, проте не згідний із визначеним розміром судом першої інстанції. Крім цього, зазначає, що він не міг особисто надати письмові докази до суду першої інстанції, оскільки про розгляд справи і винесення рішення по суті він дізнався уже після його ухвалення.
Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 77-81, 89, 90, 95, 141, 209-211, 258, 259, 263-265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, ст.ст. 3, 24, 26, 110, 112, 150, 180, 181, 182, 191СК України, п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та задовольняючи позов частково, – виходив з того, що 19.11.2020 між ОСОБА_3 в ОСОБА_2 було укладено шлюб у Дрогобицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 284. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_1 . ОСОБА_5 проживає із позивачкою у АДРЕСА_2 . Відповідач займається індивідуальною підприємницькою діяльністю у місті Гдиня, Републіки Польща, він займається виробництвом суден і плавучих конструкцій за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з онлайн бази даних компаній: ІНФОРМАЦІЯ_5 /firma/vasyl-velychko. Доказом високих доходів відповідача є квитанції про перекази коштів від відповідача на банківський рахунок позивача польського банку «Santander Bank Polska» на загальну суму 22 366,00 польських злотих, що у гривнях становить 231600,00 грн.. Дана сума коштів була перерахована відповідачем на утримання дитини Сторін ОСОБА_5 у період з 09.06.2023 по 08.08.2024 – за 14 місяців, що в середньому по 17 000,00 гривень на місяць на утримання дочки. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя учасників провадження і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, а тому їх шлюб слід розірвати. Водночас відповідач є здоровою та працездатною людиною, у зв`язку з чим має можливість щомісячно стабільно сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої доньки. Відповідач працює у Республіці Польщі, отримує високий дохід у розмірі більше двохсот тисяч гривень щомісяця. Станом на 2024 рік прожитковий мінімум на дитину до 6 років становить 2 563 грн.. Оскільки прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 2563 грн., то розмір аліментів може становити 25 630 грн. на місяць. Аліменти на дитину в умовах воєнного стану мають бути більш ніж достатнім, оскільки діти є найбільш вразливими та потребують додаткових фінансових ресурсів через зростання цін та погіршення життєвих умов. На переконання суду, достатнім і співмірним буде стягнення аліментів у розмірі 15 000 грн. на дитину, що зможе повноцінно забезпечити дитину всім необхідним. Такі аліменти узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини, покриватимуть суттєву частину витрат на дочку і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. 
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак судом допущено процесуальні порушення при розгляді справи, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.
У жовтні 2024 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому просила:
- стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 25 630,00 грн. на дитину щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття;
- розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , укладений у Дрогобицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №284.
В обґрунтування позову зазначала, що 19.11.2020 між сторонами було укладено шлюб у Дрогобицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 284. Спочатку їхнього подружнього життя у них були хороші сімейні відносини, але останній рік вони не проживають разом, так як відповідач працює закордоном у Республіці Польща, тому вони відвикли один від одного, перестали розуміти один одного, припинили шлюбні стосунки. Вони не ведуть спільне домашнє господарства, не підтримує подружніх відносин, втратили почуття любові. Спільне життя не склалось, оскільки мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, і подальше перебування у такому шлюбі суперечить їх інтересам. Від даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Їх дочка ОСОБА_6 проживає із позивачкою у АДРЕСА_2 , їй важко утримувати малолітню дочку самостійно, оскільки відповідач перестав матеріально забезпечувати дочку, а її коштів на утримання дитини є недостатньо. Для забезпечення потреб дитини в нормальному харчуванні, лікуванні, одязі, тощо необхідна матеріальна допомога і відповідача, як батька.
Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ч.1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу.
Судом першої інстанції шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано. Рішення в частині розірвання шлюбу не оскаржується.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно з ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Також, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 – 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 січня 2025 року оскаржується лише в частині стягнення аліментів, а відтак в частині розірвання шлюбу судом апеляційної інстанції не переглядається.
Як вбачається з матеріалів справи і сторонами не оспорювалось та не спростовано, – 19.11.2020 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб у Дрогобицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 284.
Від даного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_5 проживає із матір`ю у АДРЕСА_2 .
Відповідач займається індивідуальною підприємницькою діяльністю у місті Гдиня, Републіки Польща, він займається виробництвом суден і плавучих конструкцій за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з онлайн бази даних компаній: ІНФОРМАЦІЯ_5 /firma/vasyl-velychko. Вказаного відповідачем не спростовано та доказів того, що ним припинено, призупинено здійснення підприємницької діяльності, змінено вид діяльності, тощо не надано і в суді апеляційної інстанції. 
Суд першої інстанції вважав доказами високих доходів відповідача квитанції про перекази коштів від відповідача на банківський рахунок позивачки польського банку «Santander Bank Polska» на загальну суму 22 366,00 польських злотих, що у гривнях становить 231600,00 грн. Дана сума коштів була перерахована відповідачем на утримання дитини Сторін ОСОБА_2 у період з 09.06.2023 по 08.08.2024 – за 14 місяців, що в середньому по 17 000,00 гривень на місяць на утримання доньки. Вказаних доводів позивачки, що підтверджувалися доказами викладеними іншою мовою відповідач не спростував. Інших доказів чи свого перекладу цих доказів не надав. Доказів про інші суми переказів чи інші доходи не надав. Відповідно судом першої інстанції підставно взято до уваги такі доводи позивачки, що не оспорені та не спростовані відповідачем. Нові докази, які надав відповідач за новий період, не можуть бути взяті судом апеляційної інстанції на спростування попередніх, оскільки вказують лише про певні зміни рівня його доходів за новий період. Також, слід вважати, що ці нові докази могли б бути взяті до уваги у випадку звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів. 
Інших матеріалів щодо зміни сімейного стану, погіршення (покращення) стану здоров`я сторін по справі, за період який досліджувався судом першої інстанції, ні до суду першої інстанції, ані до апеляційного суду подано не було.
Що стосується доводів апеляційної скарги, в якій апелянт просить стягувати аліменти у розмірі частини від усіх видів доходу, а не в твердій грошовій сумі, то відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не був повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції. Крім цього, він обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Як вбачається з матеріалів справи,відповідачу скеровувалася копія ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 листопада 2024 з матеріалами позовної заяви на адресу його зареєстрованого місця проживання, засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 061021081273, яке повернулось на адресу суду з конвертом з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", що можна було б вважати належним повідомленням відповідача про час та місце розгляду справи у випадку його проживання на території України.
Проте, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працює та відповідно проживає в Республіці Польщі протягом тривалого часу, на чому наголошувала позивачка в позовній заяві.
Колегія суддів звертає увагу, що висновки суду першої інстанції про належне повідомлення відповідача можна було б вважати обґрунтованими, якби у суду не було інформації, що відповідач проживає на території Польщі.
Маючи таку інформацію відповідач повинен був повідомлятися за наявними в матеріалах справи даними про його місце проживання/роботи в Республіці Польщі, у передбачений ЦПК України спосіб (ч.8 ст. 130, ст. 502 ЦПК України) або електронними способами зв`язку.
Також, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Відтак, відповідач не був повідомлений належним чином та не міг особисто надати письмові докази до суду першої інстанції, оскільки про розгляд справи та ухвалення рішення по суті він дізнався після його ухвалення судом. 
Враховуючи те, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про розгляд справи, – оскаржуване рішення в частині стягнення аліментів підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням норм процесуального права.
Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги слід вважати частково обґрунтованими, та таку слід задовольнити частково, рішення ж суду першої інстанції в частині вирішення позовної вимоги про стягнення аліментів слід скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким позов  ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів слід задовольнити частково. Стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 15000 грн. на дитину щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.10.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Також, слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. В задоволенні решти позову слід відмовити. В решті рішення суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, ч.3 п.3, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 січня 2025 рокув частині вирішення позову про стягнення аліментів – скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_3  до ОСОБА_2  про стягнення аліментів– задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 15000 грн. щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.10.2024 і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
В задоволенні решти позову – відмовити.
В решті рішення суду – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 03 липня 2025 року.

Судді:                 Я.А. Левик

                           Н.П. Крайник 

                                М.М. Шандра