ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2025 р.	Справа № 440/4181/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2025, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039,  по справі №440/4181/25
          за позовом    ОСОБА_1  
          до   Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)             
          про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі - відповідач, ВПВР, орган виконавчої служби, апелянт), третя особа Головне управління пенсійного фонду у Вінницькій області (далі – ГУ ПФУ у Вінницькій області), в якому просив суд скасувати постанову визнати протиправною та скасувати Постанову головного держаного виконавця ВПВР Плахотнюк Наталії Юріївни від 19 березня 2025 р. про закінчення виконавчого провадження ВП № 76870439.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнав протиправною та скасував постанову державного виконавця ВПВР Плахотнюк Н.Ю. від 19 березня 2025 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 76870439.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ВПВР на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,00 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ВПВР подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судове рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що на виконанні у ВПВР перебувало виконавче провадження №76870439 з виконання виконавчого листа у справі № 440/19113/23, виданого 27.11.2024 Полтавським окружним адміністративним судом про зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 08.09.2022 з урахуванням довідок про заробітну плату за страховий період роботи в російській федерації: від 16 березня 2015 року № 50/4-4-56, виданої ТОВ "Лукойл-Західний Сибір" ТВП "Урайнафтогаз", від 16 березня 2015 року № 50/4-4-57, виданої ТОВ "Лукойл Західний Сибір" ТВП "Урайнафтогаз", від 22 травня 2017 року №1463/3, виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягані, від 22 травня 2017 року № 1463/4, виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягані, Довідку про заробіток для нарахування пенсії від 25 травня 2021 року № 151, виданої ТОВ "КНГ-Сервіс", від 20 січня 2021 року № 01-32/01, виданої Зміївським міським трудовим архівом Харківської області. 
Державним виконавцем 21.01.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої отримано сторонами виконавчого провадження. 
У відповідь на цю постанову ГУ ПФУ у Вінницькій області надано відповідь №0200-0802-5/13153 від 31.01.2025, в якій зазначено, що рішення виконано добровільно, що підтверджується рішенням 164150001772, розрахунком зарплати та розрахунком стажу. 
Не погоджуючись з таким виконанням на адресу боржника 04.02.2025 надіслано відповідну вимогу державного виконавця, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази повного та фактичного виконання рішення суду, докази проведення перерахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату зазначених в рішенні суду та виплати нарахованих коштів. 
На адресу Відділу 14.02.2025 на цю вимогу надано відповідь боржника №0200-0802- 5/19399 від 14.02.2025 в якій зазначено, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, як працівник, який працював в районах Крайньої Півночі. При виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі №440/19113/23 від 09.02.2024 в блоці «Заробіток» внесено заробітну плату згідно довідок про заробітну плату за періоди роботи в російській федерації: від 16 березня 2015 №50/4-4-56, виданої ТОВ «ЛукойлЗахідний Сибір» ТВП «Урайнафтогаз», від 16 березня 2015року №50/4-4- 57, виданої ТОВ «Лукойл-Західний Сибір» ТВП «Урайнафтогаз», від 22 травня 2017 року №1463/3, виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягані, від 22 травня 2017 року №1463/4, виданої виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягані, від 25.05.2021 №151, виданої ТОВ «КНГ-Сервіс», від 20 січня 2021 року №01- 32/01, виданої Зміївським трудовим архівом Харківської області, але до розрахунку для призначення дострокової пенсії по віку працівникам, які працювали в районах Крайньої Півночі зараховується стаж і заробітна плата, набута в районах Крайньої Півночі лише до 01.01.1991. 
24.02.2025 державним виконавцем знову направлено вимогу, щодо виконання даного рішення, оскільки знову не надано повної відповіді. 
ГУ ПФУ у Вінницькій області 12.03.2025 надано відповідь в якій зазначено, що Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_1 до виконання вищезазначеного рішення суду складав — 0,50262, після виконання — 1,16047. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_1 до виконання рішення суду - 4583,30 грн (0,50262 х 9118,81 грн (середній заробіток за 2018-2020 роки), після виконання рішення — 10582,11 грн (1,16047 х 9118,81 грн). Розмір пенсії станом на 01.09.2022 складав: - 534,73 грн — розмір пенсії за віком (4583,30 грн х 0,11667); - 135,00 грн - надбавка 135 грн індексації з 01.03.2022; - 1357,27 грн - доплата до мінімальної пенсійної виплати (2027 грн); Розмір пенсії з надбавками 2027,00 грн. Розмір пенсії станом на 08.09.2022 (після виконання рішення суду): - 970,06 грн - розмір пенсії за віком (10582,11 грн х 0,09167); - 135,00 грн - надбавка 135 грн індексації з 01.03.2022; - 921,94 грн - доплата до мінімальної пенсійної виплати (2027 грн) Розмір пенсії з надбавками 2027,00 грн. Відтак, Головним управлінням вжито всіх можливих заходів, у відповідності до чинного законодавства, щодо виконання судового рішення на користь стягувача.
Враховуючи викладене, 19.03.2025 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», яка надіслана сторонам виконавчого провадження.
Вказує, що державний виконавець з огляду на свій правовий статус не може під час примусового виконання судового рішення давати правову оцінку змісту (суті) рішень суб`єкта владних повноважень, які прийняті останніми на виконання рішення суду, як критерію/умови належного виконання боржником судового рішення (щодо якого відкрито виконавче провадження).
Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що за період перебування виконавчого документу на примусовому виконанні, ні від ОСОБА_1 , ні від його представника на адресу Відділу не надходили письмові заяви чи усні (в т. ч. телефонні дзвінки) про невиконання боржником рішення Полтавського окружного адміністративного суду, повністю чи частково. 
Також вказує, що в заяві на примусове виконання від 09.01.2025, стягувачем не зазначено в якій саме частині не було виконане це рішення, яке набрало законної сили 29.04.2024, та пред`явлене на примусове виконання 09.01.2025. У цій заяві Корецьким тільки зазначено: «Дане Рішення від 09.02.2024 не виконане», а далі, стягувач просить (в більшості пунктах) вчинити дії, які стосуються виконання рішення майнового характеру.
Крім того, звертає увагу суду на те, що: 
- копії даних довідок не були додані до заяви про відкриття виконавчого провадження (додані копії паспорту і коду не є необхідними (потрібними) документами, які впливають на процес виконання рішення немайнового характеру); 
- в заяві про відкриття не зазначено дані періоди, на що необхідно було звернути увагу державного виконавця при перевірці виконання рішення; 
- в мотивувальній частині рішення від 09.02.2024 також не зазначено періоди які зобов`язано було врахувати при перерахунку пенсії. 
- відомості, які містили дані довідки, зазначені в резолютивній частині рішення, стягувачем, за період перебування виконавчого документа на виконанні, не були доведені до відома державного виконавця.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) у справах, визначених, зокрема ст. 287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.
Полтавським окружним адміністративним судом 27.11.2024 був виданий виконавчий лист № 440/19113/23 про зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 08.09.2022 з урахуванням довідок про заробітну плату за страховий період роботи в російській федерації: від 16 березня 2015 року № 50/4-4-56, виданої TOB “Лукойл-Західний Сибір” ТВП “Урайнафтогаз”, від 16 березня 2015 року № 50/4-4-57, виданої TOB “Лукойл-Західний Сибір” ТВП “Урайнафтогаз”, від 22 травня 2017 року №1463/3, виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягані, від 22 травня 2017 року № 1463/4, виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягані, Довідку про заробіток для нарахування пенсії від 25 травня 2021 року № 151, виданої TOB “КНГ- Сервіс”, від 20 січня 2021 року № 01-32/01, виданої Зміївським міським трудовим архівом Харківської області.
Постановою головного державного виконавця ВПВР Плахотнюк Н.Ю. від 21.01.2025 було відкрито виконавче провадження № 76870439 за виконавчим листом № 440/19113/23, виданим 27.11.2024 Полтавським окружним адміністративним судом.
Відповідно до Постанови про закінчення виконавчого провадження головного державного виконавця ВПВР Плахотнюк Н.Ю. від 19.03.2025 було закінчено виконавче провадження № 76870439 з примусового виконання за виконавчим листом № 440/19113/23 виданим 27.11.2024 Полтавським окружним адміністративним судом. Як обґрунтування підстав для закінчення виконавчого провадження державним виконавцем було вказано в Постанові, що: «Вимоги виконавчого документу боржником виконано, що підтверджується копіями відповідних документів, наданих державному виконавцю. При виконанні рішення суду в блоці «Заробіток» внесено заробітну плату згідно довідок про заробітну плату за періоди роботи в російській федерації: від 16 березня 2015 №50/4-4-56, виданої ТОВ «Лукойл-Західний Сибір» ТВП «Урайнафтогаз», від 16 березня 2015 року №50/4-4-57, виданої ТОВ «Лукойл- Західний Сибір» ТВП «Урайнафтогаз», від 22 травня 2017 року №1463/3, виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягані, від 22 травня 2017 року №1463/4, виданої виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягані, від 25.05.2021 №151, виданої ТОВ «КНГ-Сервіс», від 20 січня 2021 року №01-32/01, виданої Зміївським трудовим архівом Харківської області, проте до розрахунку дострокової пенсії по віку працівникам, які працювали в районах Крайньої Півночі зараховується стаж і заробітна плата, набута в районах Крайньої Півночі лише до 01.01.1991.».
З огляду на зазначене, керуючись вимогами п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України “Про виконавче провадження” державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження
Позивач, вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/19113/23 від 09.02.2024 в рамках виконавчого провадження № 76870439 не виконано, відтак постанова про закінчення виконавчого провадження від 19.03.2025 ВП № 76870439 винесена протиправно.
Не погоджуючись з постановою головного державного виконавця ВПВР Плахотнюк Н.Ю. від 19.03.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП № 76870439, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 129-1 Конституції України Конституції суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України встановлено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом  №1404-VІІІ.
Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (п. 1 ч. 3, ч. 4 ст. 18 Закону №1404-VIII).
Варто зазначити, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.
Так Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.
Невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу № 1 Конвенції (справи «Войтенко проти України», «Горнсбі проти Греції»).
У разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс («Піалопулос та інші проти Греції», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції»).
У справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» Європейський суд з прав людини констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання.
Матеріалами справи підтверджено, що у відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження ГУ ПФУ у Вінницькій області надано відповідь №0200-0802-5/13153 від 31.01.2025, в якій зазначено, що рішення виконано добровільно, що підтверджується рішенням 164150001772, розрахунком зарплати та розрахунком стажу.
Не погоджуючись з таким виконанням на адресу боржника 04.02.2025 надіслано відповідну вимогу державного виконавця, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази повного та фактичного виконання рішення суду, докази проведення перерахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату зазначених в рішенні суду та виплати нарахованих коштів.
На адресу ВПВР 14.02.2025 на цю вимогу надано відповідь боржника №0200-0802- 5/19399 від 14.02.2025 в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію за віком, як працівник, який працював в районах Крайньої Півночі. При виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі №440/19113/23 від 09.02.2024 в блоці «Заробіток» внесено заробітну плату згідно довідок про заробітну плату за періоди роботи в російській федерації: від 16 березня 2015 №50/4-4-56, виданої ТОВ «ЛукойлЗахідний Сибір» ТВП «Урайнафтогаз», від 16 березня 2015року №50/4-4- 57, виданої ТОВ «Лукойл-Західний Сибір» ТВП «Урайнафтогаз», від 22 травня 2017 року №1463/3, виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягані, від 22 травня 2017 року №1463/4, виданої виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягані, від 25.05.2021 №151, виданої ТОВ «КНГ-Сервіс», від 20 січня 2021 року №01- 32/01, виданої Зміївським трудовим архівом Харківської області, але до розрахунку для призначення дострокової пенсії по віку працівникам, які працювали в районах Крайньої Півночі зараховується стаж і заробітна плата, набута в районах Крайньої Півночі лише до 01.01.1991.
24.02.2025 державним виконавцем знову направлено вимогу, щодо виконання даного рішення, оскільки знову не надано повної відповіді. ГУ ПФУ 12.03.2025 надано відповідь в якій зазначено, що Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_1 до виконання вищезазначеного рішення суду складав — 0,50262, після виконання — 1,16047. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_1 до виконання рішення суду - 4583,30 грн (0,50262 х 9118,81 грн (середній заробіток за 2018-2020 роки), після виконання рішення — 10582,11 грн (1,16047 х 9118,81 грн). Розмір пенсії станом на 01.09.2022 складав: - 534,73 грн — розмір пенсії за віком (4583,30 грн х 0,11667); - 135,00 грн - надбавка 135 грн індексації з 01.03.2022; - 1357,27 грн - доплата до мінімальної пенсійної виплати (2027 грн); Розмір пенсії з надбавками 2027,00 грн. Розмір пенсії станом на 08.09.2022 (після виконання рішення суду): - 970,06 грн - розмір пенсії за віком (10582,11 грн х 0,09167); - 135,00 грн - надбавка 135 грн індексації з 01.03.2022; - 921,94 грн - доплата до мінімальної пенсійної виплати (2027 грн) Розмір пенсії з надбавками 2027,00 грн.
Відтак, державний виконавець вирішив, що Головним управлінням вжито всіх можливих заходів, у відповідності до чинного законодавства, щодо виконання судового рішення на користь стягувача. 
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державний  виконавець дійсно здійснював дії необхідні для  примусового виконання рішення суду.
Разом з цим, згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Колегія суддів зазначає, що Законом №1404-VIII на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.
Крім того, колегія суддів зазначає, що за наслідками ухвалення відповідачем оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, рішення суду фактично залишилось невиконаним, що, у свою чергу, суперечить основним завданням виконавчого провадження.
У рішенні суду від 09.02.2024 по справі 440/19113/23 ГУ ПФУ у Вінницькій області було зобов`язано врахувати при перерахунку пенсії відповідні довідки, які містили відомості про заробітну плату за періоди роботи з 01.03.1991 по 31.07.1992, з 01.08.1992 по 31.05.1994, з 01.02.1996 по 30.11.1999 з 01.05.2001 по 31.07.2002 з 01.01.2003 по 31.05.2020. 
Проте орган Пенсійного фонду у листі на запит державного виконавця зазначив, що заробітну плату позивача було враховано лише по 01.01.1991. Однак, у рішенні від 09.02.2024 по справі № 440/19113/23 ні в описовій ні в резолютивній частині не міститься правових позицій, які б надавали ГУ ПФУ у Вінницькій області право враховувати заробітну плату з зазначених довідок лише по 01.01.1991.
Відтак, суд зауважує, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 13 грудня 2021 року у справі №520/6495/2020, від 08 грудня 2022 року у справі №457/359/21, від 27 березня 2019 року у справі №750/9782/16-а, від 7 серпня 2019 року у справі №378/1033/17, від 4 вересня 2019 року у справі №286/1810/17, від 7 жовтня 2020 року у справі №461/6978/19, від 25 листопада 2020 року у справі №554/10283/18, від 13 грудня 2021 року у справі №520/6495/2020, які в силу частини 5 статті 242 КАС України є обов`язковими для врахуванням судом першої інстанції.
Відповідно до доводів позивача рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/19113/23 виконано не у повному обсязі, отже, відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні заходи для перевірки виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у повному обсязі.
Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця ВПВР Плахотнюк Н.Ю. від 19.03.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП № 76870439, прийнята відповідачем не на підставі, що визначені Конституцією та Законом №1404-VIII та без урахування всіх обставин, що мають значення для її прийняття, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.
Положення ч. 1-3 ст. 63 Закону № 1404-VIII вимагають від виконавця вчинення декількох дій, серед яких перевірка виконання рішення та надання вимоги боржнику про виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону №1404-VIII вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Всупереч вимог ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач не надав доказів на підтвердження обставин перевірки виконання рішення боржником безпосередньо перед тим, як прийняти оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження.
З матеріалів справи не встановлено, чи взагалі мала місце така перевірка, чи направлялись вимоги про надання інформації про хід виконання виконавчого провадження, чи вчинялись державним виконавцем інші дії, спрямовані на виконання рішення суду, окрім накладення штрафу та направлення повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
За встановлених обставин та наведеного правового регулювання колегія суддів дійшла висновку про протиправністю постанови про закінчення виконавчого провадження від 19 березня 2025 року № 76870439 як такої, що винесена передчасно, за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на її необґрунтованість.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи учасників судового розгляду, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення. 
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги з підстав її необґрунтованості.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 242, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року по справі №440/4181/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    О.А. Спаскін