ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/10993/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2025 року (головуючий суддя Прасов О.О.)
в адміністративній справі №280/10993/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області   про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 27.11.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому  просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо призначення ОСОБА_1 у 2024 році пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, розрахованої за 2014-2016 роки - 3764,40 грн.; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі, обчисленому відповідно до ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022 та 2023 роки, починаючи з 10.09.2024. 
В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області з та отримував  пенсію за вислугу років з серпня 2014 року. У вересні 2024 року при досягненні 60 років, позивач звернувся до відповідача з заявою про  призначення пенсії за віком. За результатами розгляду заяви  відповідач здійснив переведення позивача з пенсії за вислугу років  на пенсію за віком та застосував показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення пенсії за вислугу років за 2014-2018 роки. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо обчислення  йому  пенсії за віком  із застосуванням  показника  середньої  заробітної плати  по Україні  за 2014-2018 роки  відповідно до частини 2 статті 40 Закону України № 1058-IV. Вважає, що при призначенні пенсії за віком згідно ЗУ №1058 слід застосувати показник середньої  заробітної плати за 2021-2023роки.           
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2025 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо призначення ОСОБА_1 у 2024 році пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, розрахованої за 2014-2016 роки - 3764,40 грн.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі, обчисленому відповідно до ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022 та 2023 роки, починаючи з 10.09.2024.  
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Вказує, що підстави для показника середньої заробітної плати за 2021, 2022, 2023 роки при переведенні на інший вид пенсії були відсутні, оскільки зазначений показник застосовується у 2024 році для осіб, які звернулися за призначенням пенсії вперше.           
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.06.2025 року   витребувано у учасників справи: позивача ОСОБА_1 та відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області докази щодо наступних питань:
- коли саме призначена пенсія позивачу на та підставі якого Закону?
- чи продовжив позивач працювати після призначення пенсії (якщо так, зазначити в який період, у якому підприємстві)?
- коли саме позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії (або призначенні пенсії за Законом №1058)?          На виконання вимог вказаної ухвали позивачем та відповідачем подані пояснення з відповідними доказами. 
Так, позивач вказує, що у серпні 2014 року був звільнений з посади у зв`язку з виходом на пенсію за вислугу років. При цьому зазначає, що на даний чвс продовжує працювати на посаді вчителя трудового навчання Долинської гімназії Воздвижівської сільської ради Пологівського району Запорізької області. 
Відповідач вказав, що позивачу 05.08.2014 року було призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України “Про пенсійне забезпечення”, на момент призначення пенсії за вислугою років позивач не працював. Відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з січня 2015 року позивач працював у Долинській гімназії Воздвижівської сільської ради Пологівського району Запорізької області. 10.09.2024 року Позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії (перехід на інший вид пенсії) відповідно до якої, його було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (на момент перерахунку пенсії (переходу з пенсії за вислугою років на пенсію за віком позивач працював).
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2014 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення”. 
На підставі особистої заяви позивача відповідачем з 10.09.2024 переведено позивача з пенсії за вислугу років – на пенсію за віком згідно з Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, із застосуванням показника середньої заробітної плати в галузях економіки за 2014-2016 роки.           
Позивач вважає протиправним дії відповідача щодо призначення позивачу у 2024 році пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, розрахованої за 2014-2016 роки - 3764,40 грн, вважає, що слід застосувати при призначенні йому пенсії за віком  показник середньої заробітної плати за 2021-2023 роки.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її   особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 
1) пенсія за віком; 
2) пенсія по інвалідності; 
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. 
Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Умови призначення пенсії за віком наведені у статті 26 розділу ІІІ ("Пенсії за віком у солідарній системі") Закону №1058-IV. 
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. 
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. 
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Відповідно до ч.1 ст.27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою:
П = Зп х Кс, де: 
П - розмір пенсії, у гривнях; 
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; 
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Стаття 40 Закону №1058-IV передбачає порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії. 
Частина 2 вказаної норми встановлює, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: 
Зп = Зс х (Ск : К), де: 
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;  
Зс -   середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. 
Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з   центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.   
Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки. 
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1   + Кз2   + Кз3   + ... + Кзn); 
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У разі відсутності на день призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.
Згідно пунктів 2, 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії за вислугу років, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за   списком N 1   та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за   списком N 2   виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:
1) особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону (№1058-IV) в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого   Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII.
У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення   Закону України "Про пенсійне забезпечення"  №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Частиною 3   статті 45 Закону №1058-IV   установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що частиною 3   статті 45 Закону №1058-IV   установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. 
Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої   Законом №1058-IV. 
Однак у даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом (ЗУ №1058-IV  ), а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).
Зокрема, суд апеляційної інстанції враховує, що позивач після призначення пенсії за вислугою років (з серпня 2014 року) продовжив працювати, та працює на даний час, що підтверджується записами трудової книжки позивача.
Оскільки позивач продовжив працювати з моменту призначення пенсії, то трудовий стаж позивача збільшився, що безумовно вплинуло на показники, що формують рівень пенсійних виплат.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років в серпні 2014 року згідно   статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII.
Водночас, вказаний Закон №1788-XII передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії ніж Закон №1058-IV.
Для призначення пенсії за віком відповідно до   Закону №1058-IV   позивач звернувся 27.09.2024 року.
Статтею 55 Закону №1788-XII (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії за вислугу років)   визначено окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років.
Зокрема, пунктом е) статті 55 Закону №1788-XII передбачено, що мають право на пенсію за вислугу років працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати. 
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що статтею 7 Закону №1788-XII   передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. 
При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. 
Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Згідно з пунктом 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до   Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого   постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. 
У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що оскільки позивач продовжив працювати після призначення пенсії за вислугу років і набув право на призначення пенсії за віком згідно ЗУ №1058, то у даному випадку мало місце не переведення з пенсії за вислугою років, передбаченої   Законом України «Про пенсійне забезпечення», а призначення пенсії за віком, що передбачена   Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»   (тобто призначення пенсії за віком відбулося вперше, а не переведення з одного виду пенсії на інший вид в межах одного закону).
Статтею 10 Закону України №1058-IV  передбачено право вибору пенсійних виплат, так, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
При цьому, особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Отже, позивач, продовживши працювати до 60-ти річного віку набув право на пенсію за віком, що передбачена Законом №1058-IV.
При цьому, позивач за своїм вибором має право залишитися на пенсії за вислугою років, або подати заяву для призначення пенсії за віком згідно Закону №1058-IV.
Натомість, оскільки призначення пенсії за віком відбувається вперше, то слід застосовувати при призначенні такої пенсії показник середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення т.т. за 2021-2023 роки.
Наведений висновок узгоджується з правовою позицією, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року у справі №577/2576/17, Верховного Суду у постановах від 31.07.2019 року у справі №720/208/17, від 18.08.2020 року по справі №263/6611/17, від 27.11.2024 року у справі № 560/11681/23 та від 16.01.2025 року у справі № 580/4901/22, від 31.01.2025 року у справі №200/1478/24.          Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 21.08.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова