Справа №464/7641/24                                Головуючий у 1 інстанції: Бойко О. М. 
Провадження № 22-ц/811/336/25                 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.
секретаря: Салати Я.І.
з участю: представника ОСОБА_1 – Медведя В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 січня 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Граве Україна» звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
Позов мотивовано тим, що на підставі договору добровільного страхування «Граве КАСКО» № 101061889, укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спарроу Індастріз» 16 грудня 2020 року, виплатили 387325.57 грн вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 15 грудня 2021 року в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Mercedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 .
Страховиком винної особи виплачено страхове відшкодування в розмірі 130 000 грн, однак страхової виплати недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, що є підставою для стягнення з відповідача різниці між розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 257325.57 грн.
З наведених підстав просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 257325.57 грн. 
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 16 січня 2025 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» 257 325.57 грн виплаченого страхового відшкодування, 10 000 грн витрати на правову допомогу, судовий збір в розмірі 3 859.88 трн.
Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 січня 2025 року оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що доказування певних обставин зобов`язана здійснювати сторона, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень, а недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови від у позові.
Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, належним доказом, який підтверджує розмір заподіяної у дорожньо-транспортній пригоді шкоди, є експертний висновок, що проведений судовим експертом, попередженим (обізнаним) про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. 
Оскільки у наданому позивачем висновку експерта відсутні відомості про попередження (обізнаність) його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України, такий висновок є недопустимим доказом та не може братися до уваги судом.
Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовити повністю.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 30 червня 2025 року клопотання Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено, однак представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» в режимі відеоконференції на зв`язок з судом не вийшов, про причини неявки суд не повідомив.
Оскільки ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, явка в суд апеляційної інстанції не є обов`язковою, а наявних у справі матеріалів достатньо для її розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна».    
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – Медведя В.О. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна», суд першої інстанції виходив з того, що здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув право вимоги до відповідача в розмірі 257 325.57 грн, що підтверджується висновком експерта № 301-21 від 15 січня 2021 року, який не спростовано відповідачем.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07 березня 1996 року, що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, страхування – це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Статтею 979 ЦК України в редакції на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналогічна за змістом правова норма викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування».
Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.
Так, згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора, а саме: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Судом встановлено, що 16 грудня 2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Граве Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спарроу Індастріз» укладено договір добровільного страхування № 101061889, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем марки «Lexus RX200T», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Умовами договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №101061889 від 16 грудня 2020 року передбачено, що загальна страхова сума становить 1 080 000 грн.
Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 10 січня 2022 року у справі №464/8913/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Вищезазначена постанова суду в апеляційному порядку не оскаржувалася, а відтак набрала законної сили.
Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 10 січня 2022 року у справі №464/8913/21 встановлено, що ОСОБА_1  15 грудня 2021 року о 11 год. 26 хв. по вулиці Сумська, 10 у місті Львові, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , при виїзді з двору не надав дорогу автомобілю марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги пункту 10.2 Правил дорожнього руху України, у результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
02 травня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Спарроу Індастріз» звернулося до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі договору добровільного страхування № 101061889 від 16 грудня 2021 року, в якій просило виплатити страхове відшкодування шляхом перерахування на банківський рахунок СТО – ТОВ «СЦ Діамант».
Згідно із страховим актом № 11.98006468/1/KOS від 14 червня 2022 року ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» прийнято рішенням про виплату страхового відшкодування в розмірі 387 325.57 грн шляхом безготівкового перерахунку на рахунок ТОВ «СЦ Діамант».
Платіжним дорученням № 0014119120 від 14 червня 2022 року підтверджується, що ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» виплачено ТОВ «Спарроу Індастріз» 387 325.57 грн.
Згідно з полісом серія ЕР № 206461347, діючим на 15 грудня 2021 року, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Mercedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована ПрАТ «Страхова компанія «УСГ».
Полісом серія ЕР № 206461347 передбачено ліміт страхової виплати за шкоду життю та здоров`ю в розмірі 260 000.00 грн., а за шкоду майну – 130 000.00 грн.
30 червня 2023 року ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» виплатило ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» 130 000 грн страхового відшкодування за полісом серія ЕР №206461347, що підтверджується випискою по рахунку ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна».
В подальшому ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» звернулося до ОСОБА_1 з претензією, в якій вимагало сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 257 325.57 грн (387325.57 грн – 130 000.00 грн = 257325.57 грн).
Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, експертним висновком, проведеним судовим експертом.
Обгрунтовуючи розмір завданої шкоди, ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» надало висновок експерта № 301-21, складений 15 січня 2021 року судовим експертом Вербовим В.В. за результатами експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та ринкової вартості КТЗ.
Згідно з висновком експерта № 301-21 від 15 січня 2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Lexus RX200T», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з врахуванням відновлення автомобіля на спеціалізованому СТО ТзОВ «Сервісний центр «Діамант» становить 387325.57 грн., вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Lexus RX200T», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з врахуванням відновлення автомобіля на спеціалізованому СТО ТзОВ «Сервісний центр «Діамант» становить 387325.57 грн.
Висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч. 3 ст. 102 ЦПК України).
Статтею 106 ЦПК України передбачено право учасника справа подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Згідно з ч. 6 ст. 106 ЦПК України експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (ч. 5 ст. 106 ЦПК України).
Згідно з пунктом 4.14 розділу IV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 у вступній частині висновку експерта зазначається, зокрема і попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України та за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.
Отже, законодавець визначає, що обов`язковою вимогою до висновку експерта є вказівка на те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
З огляду на наведене, якщо у висновку експерта відсутні відомості про попередження (обізнаність) його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку про попередження його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України, то такий висновок є недопустимим доказом.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 та у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року.
Позивач обґрунтовує розмір завданої йому шкоди, що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою саме висновком експерта № 301-21 від 15 січня 2021 року, долученим до позовної заяви.
Однак, у наданому позивачем висновку експерта № 301-21 від 15 січня 2021 року за результатами експертного автотоварознавчого дослідження не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.
Суд, беручи до уваги висновок експерта як доказ у справі, зобов`язаний здійснити перевірку попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України.
Як вбачається з описової та мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду, судом в порушення вимог ст. 106 ЦПК України, не з`ясовано, чи повідомлений експерт ОСОБА_3 про те, що висновок готується для подання до суду, а також те, чи він як експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за складання завідомо неправдивого висновку. 
Недотримання судом першої інстанції вимог статті 106 ЦПК України щодо перевірки попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України, не є формальним порушенням норм процесуального закону, оскільки ЦПК України визначає це обов`язковою вимогою, від якої залежить допустимість чи недопустимість висновку як доказу.
Зазначені обставини свідчить про те, що висновок експерта не відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження розміру завданої шкоди, яку просить стягнути позивач.
Враховуючи те, що на підтвердження позовних вимог Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Граве Україна» надало висновок експерта № 301-21 від 15 січня 2021 року, в якому не зазначено про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, колегія суддів не може погодитися з тим, що такий висновок експерта є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру шкоди, завданої позивачу, а відтак приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в розмірі 257325.57 грн. у зв`язку з їх недоведеністю.
Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна», то на підставі п. 13 ст. 141 ЦПК України з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 5894.21 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 січня 2025 року – скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди – відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь ОСОБА_1 5894.21 грн. судових витрат. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 16 липня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.