УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
18 червня 2025 року 
м. Київ

справа №580/9775/24
адміністративне провадження № К/990/18709/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Чиркіна С.М., 
суддів:                        Берназюка Я.О., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2025 у справі № 580/9775/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - ГУПФУ в Черкаській області, відповідач), в якому просила:
визнати протиправним і скасування рішення від 16.07.2024 № 9711701121136 про перерахунок пенсії;
визнати протиправною відмову у перерахунку з 10.01.2023 пенсії з інвалідності у розмірі пенсії за віком відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2024 та рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі № 580/11737/23;
зобов`язати відповідача на виконання вказаних вище судових рішень у справі               № 580/11737/23, частини другої статті 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» здійснити з 10.01.2023 перерахунок та виплату її пенсії з інвалідності у розмірі пенсії за віком з урахуванням збільшеного показника заробітної плати у розмірі: з 10.01.2024 - 6186,32 грн, з 01.03.2023 - 7405,03грн, з 01.03.2024 - 7994,37грн, індивідуального коефіцієнта зарплати 3,21014 (обчисленого з урахуванням довідки про заробітну плату № 32), страхового стажу 42 роки 9 місяців 7 днів, понаднормованого стажу 22 роки, а також застосувати алгоритм розрахунку, викладений у статті 27, частини другої статті 40 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:
з 10.01.2023 до 01.03.2023: 6186,32 * 3,21014 * 0,42769 = 8423,48, за 22 роки понаднормованого стажу: 22 * 20,90 = 459,80, всього пенсії з 10.01.2023 до 01.03.2023: 8423,48 + 459,80 = 8883,28;
з 01.03.2023 до 01.03.2024: 7405,03 * 3,21014 * 0,42769 = 10166,70, за 22 роки понаднормованого стажу: 22 * 20,90 = 459,80, усього з 01.03.2023 до 01.03.2024: 10166,70 + 459,80 = 10626,50, з урахуванням обмеження 1500,00 усього з 01.03.2023 до 01.03.2024: 8883 + 1500,00 = 10383,28;
з 01.03.2024: 7994,37 * 3,21014 * 0,42769 = 10980,27, за 22 роки понаднормованого стажу: 22 * 23,61= 519,42, усього з 01.03.2024: 10980,27 + 516,42 = 11499,70.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.11.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2025, у задоволені позовних вимог відмовлено повністю.
02.05.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржниця просить:
рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 у адміністративній справі № 580/11737/24 залишити без змін;
постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2024 у справі           № 580/11737/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати, в іншій частині залишити без змін;
постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2025 та рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі                           № 580/9775/24 скасувати;
визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 16.07.2024 № 9711701121139, зобов`язати ГУПФУ у Черкаській області перерахувати з 10.01.2023 пенсію скаржниці по інвалідності в розмірі пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2020 - 2022 роки у розмірі 12236,37 грн, загального страхового стажу 42 роки 9 місяців 7 днів, понаднормового стажу 22 роки, індивідуального коефіцієнта зарплати 3,21014. Для забезпечення індексації провести перерахунок пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески у розмірі 12236,37грн збільшеного на коефіцієнти індексації: з 01.03.2024 - з урахуванням коефіцієнтів збільшення (1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796); з 01.03.2025 - з урахуванням коефіцієнтів збільшення (1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115).
Ухвалою Верховного Суду від 20.05.2025 касаційну скаргу залишено без руху, постановлено, що задля усунення вказаних недоліків, скаржнику необхідно надати уточнену касаційну скаргу із коректним визначення судових рішень, що оскаржуються у даній справі та вимог до суду касаційної інстанції.
30.05.2025 на виконання вимог зазначеної ухвали, від скаржника до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додано уточнену касаційну скаргу від 28.05.2025, в якій скаржниця просить:
скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2025 та рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.11.2024;
визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 16.07.2024 № 9711701121139;
зобов`язати ГУПФУ у Черкаській області перерахувати з 10.01.2023 пенсію скаржнику по інвалідності в розмірі пенсії за віком з урахуванням збільшеного показника середньої заробітної 6186,32 (3764,40 х 1,1 х 1,1 х 1,11 х 1,14) встановленого відповідно до постанови КМУ від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», загального страхового стажу 42 роки 9 місяців 7 днів, понаднормового стажу 22 роки, індивідуального коефіцієнта зарплати у розмірі 3,21014.
Для забезпечення індексації перерахунок пенсії провести: з 01.03.2023 - з урахуванням збільшеного показника середньої зарплати 7405,03 (3764,40 х 1,17 х 1,1 х 1,11 х 1,14 x 1,197) встановленого відповідно до постанови КМУ від 24.02.2023 № 168; з 01.03.2024 - з урахуванням збільшеного показника середньої зарплати 7994,37 (3764,40 х 1,17х 1,1 х 1,11 х 1,14 x 1,197 x 1,0796) встановленого згідно постанови КМУ від 23.02.2024 № 185; з 01.03.2025 - з урахуванням збільшеного показника середньої зарплати 8913,72 (3764,40 х 1,17 х 1,1 х 1,11 х 1,14 x 1,197 x 1,0796 x 1,115) встановленого згідно з постановою КМУ від 25.02.2025 № 209.
Отже, недоліки, які слугували підставою для залишення касаційної скарги без руху, були усунуті скаржником повністю. 
Як на підставу касаційного оскарження скаржник покликається на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики), підпункт «б» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи), підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (дана справа має значний суспільний інтерес), а також на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України (не врахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23, від 27.01.2025 у справі № 620/7211/24, від 12.03.2025 у справа            № 280/4797/24. 
Перевіривши касаційну скаргу та документи, додані до неї, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Черкаський окружний адміністративний суд в ухвалі від 07.10.2024 про відкриття провадження вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
Оцінивши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Суд зазначає, що вживання законодавцем слова «фундаментальне» несе змістовне навантаження особливо складного і важливого питання у правозастосуванні. Доводів щодо такої особливої складності чи важливості питання, якого стосується спір у цій справі, автором касаційної скарги не наведено. Суб`єктивні труднощі у тлумаченні правової норми, які виникають у суб`єкта правозастосування, не обов`язково свідчать про те, що питання права має фундаментальне значення для правозастосовчої практики. 
За змістом підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не ставиться у залежність від наявності висновку Верховного Суду з цього питання.
Скаржниця в касаційній скарзі вказує на те, що вона позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені у оскаржуваному рішенні суду.
Суд відхиляє такі доводи скаржниці з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження вона не навела та не обґрунтувала, при розгляді яких саме справ позивач позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, та яким чином ці обставини впливають на вирішення спору у конкретній іншій справі.
Суд зазначає, що лише загальні покликання на такі обставини, за відсутності вмотивованих аргументів, не дають підстав для висновку, що є підстави для відкриття касаційного провадження, з посиланням на підпункт «б» частини п`ятої статті 328 КАС України.
Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.
Касаційна скарга не містить обґрунтованих доводів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.
Також скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості або виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.
Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
Проте, твердження скаржника про те, що справа становить виняткове значення для нього (підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України) не підтверджене належними доказами та не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів.
Такі посилання скаржника мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі, а тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції.
При цьому використання оціночних чинників, як-то: «винятковість значення справи для скаржника», «значення для формування єдиної правозастосовчої практики», або «суспільний інтерес» тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже, виходячи із статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».
Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Суд вважає, що скаржниця не довела наявність підстав, вказаних у підпунктах «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у цій справі.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм процесуального права виключно в таких випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.Суд наголошує, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, їхніх повноважень, об`єкта, предмета правового регулювання відносин, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їхньої подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.
Суд відхиляє посилання скаржника на висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23, від 27.01.2025 у справі № 620/7211/24, від 12.03.2025 у справа № 280/4797/24, оскільки обставини цієї справи та справ, зазначених скаржником з метою обґрунтування підстав касаційного оскарження, виникли за різних фактичних обставин, у різні періоди часу та з урахуванням різного законодавчого регулювання та його застосування.
Суд зауважує, що посилання скаржника у касаційній скарзі на судову практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судом попередньої інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.
Отже, наведені скаржником постанови Великої Палати Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин, що зумовило різне правозастосування норм, що регулюють спірні правовідносини, а отже й різні висновки судів.
Крім того, по тексту касаційної скарги, серед іншого, містяться посилання на постанови Верховного Суду, проте, оскільки такі посилання наведені без взаємозв`язку із конкретним підпунктом частини четвертої статті 328 КАС України Суд не бере такі до уваги.
Отже скаржником не доведено існування у спірному випадку підстави касаційного оскарження судових рішень, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
З огляду на викладене, Суд вважає, що скаржником не доведено наявність підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що зміст касаційної скарги зводиться до викладення фактичних обставин справи та цитування норм права з посиланням на неправильну оцінку судами попередніх інстанцій доказів у справі, однак, у силу частини другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Інших обґрунтувань щодо наявності підстав касаційного оскарження у справах, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 328 КАС України скаржник не зазначив.
Отже, за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню, та скаржником не доведені визначені законом виключні обставини, які можуть слугувати підставою для відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2024 у справі № 580/11737/23, від 01.04.2025 та рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі № 580/9775/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач:                                                                                 С.М. Чиркін

Судді:                                                                                                     Я.О. Берназюк

                                                                                                              О.П. Стародуб